ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року
м. Харків
справа № 643/4650/25
провадження № 22-ц/818/2149/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
позивач – Моторне (транспортне) страхове бюро України,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року в складі судді Олійника О.О.
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позовна заява мотивована тим, що 08.06.2024 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі колісного транспортного засобу-марки «FORD FIESTA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Унаслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.
Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2024, справа № 953/6082/24. винними у вищевказаній ДТП визнано водія колісного транспортного засобу марки «FORD FIESTA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 та водія колісного транспортного засобу марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_3 .
У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
Згідно відповіді від НПУ та даних ЦБД МТСБУ, на дату даної ДТП колісний транспортний засіб марки «FORD FIESTA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Колісний транспортний засіб марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/217159772.
Відповідно до Звіту № 297 від 19.09.2024, виконаного за дорученням МТСБУ по справі № 105835 суб`єктом оціночної діяльності, експертом ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого 08.06.2024 у наслідок ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та врахування (включення) ПДВ на складові (запасні частини) та матеріали, складає 321 660,23 грн.
Потерпілою особою Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в особі представника ОСОБА_5 подано 29.07.2024 до МТСБУ заяву щодо здійснення регламентної виплати із відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.
У зв`язку з настанням події, МТСБУ здійснило узгоджену з потерпілою особою на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» регламентну виплату із страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 942696 від 11.11.2024. а отже виконало вимоги Закону.
Окрім того, згідно платіжної інструкції № 940572 від 10.10.2024, МТСБУ сплатило послуги за експертне дослідження, збір документів та врегулювання страхового випадку по справі № 105835 на користь ФОП ОСОБА_4 у сумі 2 250,00 грн.
Вважало, що МТСБУ набуло право регресної вимоги до відповідача.
Просило стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 160000,00 грн, суму понесених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів у розмірі 2250,00 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України – задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування в загальному розмірі 162 250,00 грн, яка складається з суми сплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою у розмірі 160000,00 грн та витрат на встановлення розміру збитку у розмірі 2250,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідальними за заподіяну матеріальну шкоду у зв`язку з пошкодженням в наслідок ДТП 08.06.2024 року транспортного засобу марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» р.н. НОМЕР_2 , що належить КНП ХОР «ЦЕМДтаМК» є дві особи: водій ОСОБА_1 та водій ОСОБА_3 , тобто розмір збитку мав ділитися на 2. Звіт оцінювача суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 не підписаний, відсутня печатка, висновки викладені з помилками щодо не відображення, що в матеріалах, які необхідні для проведення ремонту враховано також ПДВ, отже звіт оцінювача є недопустимим доказом в підтвердження нанесеного збитку. Якщо врахувати, що звіт оцінювача є належним та допустимим доказом в підтвердження нанесеного матеріального збитку заподіяного КНП ХОР «ЦЕМДтаМК» внаслідок ДТП 08.06.2024 року, керуючись п.п. 36.2., 36.3. ст. 36 Закону 1961-IV позивач мав би сплатити регламентну виплату КНП ХОР «ЦЕМДтаМК» у розмірі 135317,43 грн замість 160000,00 грн. Висновки, що зазначені на сторінці 12 Звіту №297 від 19.09.2024 року у п. 2 та п. 4 оцінювач не зазначив, шо вартість ПДВ також враховано окрім складових, що підлягають заміні і в матеріалах необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля, хоча на сторінці 11 цього же звіту вказано, що у вартість матеріалів необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля включено ПДВ.

28.01.2026 за допомогою системи «Електронний суд» Моторне (транспортне) страхове бюро України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вважало рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, тому Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке виплатило страхове відшкодування КНП Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», має право зворотної вимоги до відповідача як винної особи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.06.2024 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі колісного транспортного засобу «FORD FIESTA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 у справі № 953/6082/24 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з кожного по 850,00 грн (а.с.10-11).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу «FORD FIESTA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .
Згідно інформації, яка міститься в централізованій базі даних МТСБУ, на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.
Натомість колісний транспортний засіб марки «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/217159772 (а.с.22).
29.07.2024 Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в особі представника ОСОБА_5 подано до МТСБУ заяву щодо здійснення регламентної виплати із відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с.15).
Відповідно до звіту № 297 від 19.09.2024, виконаного за дорученням МТСБУ по справі № 105835 суб`єктом оціночної діяльності, експертом ОСОБА_4 , ринкова вартість автомобіля «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого 08.06.2024 у наслідок ДТП, до настання пошкоджень складає 1408968,00 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 474860,30 грн з урахуванням ПДВ на складові частини та кріпильні деталі; коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля, що підлягають заміні – 0,36; вартість відновлювального ремонту з урахуваннямп фізичного зносу складників автомобіля складає 321 660,23 грн з урахуванням ПДВ на складові частини та кріпильні деталі (а.с.24-43).
Відповідно до платіжної інструкції № 942696 від 11.11.2024 МТСБУ здійснило на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» регламентну виплату із страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн (а.с.46).
Згідно платіжної інструкції № 940572 від 10.10.2024, МТСБУ сплатило послуги за експертне дослідження, збір документів та врегулювання страхового випадку по справі № 105835 на користь ФОП ОСОБА_4 у сумі 2 250,00 грн (а.с.44).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
При цьому, вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.
Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 522/11610/15-ц (провадження № 61-13624св18), в постанові Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 344/9572/16-ц (провадження № 61-17552св18), в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 345/4614/16-ц (провадження № 61-31818св18) та інших. 
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Пунктом 41.4 статті 41 Закону передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.
Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2019 року у справі №521/10891/15 (провадження №61-26689св18) дійшов висновку про те, що на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.
Це випливає із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим, в даному випадку регресним, зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.
В цілому, як за змістом статті 1191 ЦК України так і за змістом статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування», йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.
Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, а регрес статтею 1191 ЦК України.
Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №910/2603/17 (провадження №12-134гс18).
Як встановлено судом, Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено власнику автомобіля «Автоспецпром АСПА.941157.018.04» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 КНП Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» регламентну виплату у розмірі 160 000,00 грн, у зв`язку з пошкодженням його автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась за участі водія цього автомобіля ОСОБА_3 та участі транспортного засобу «FORD FIESTA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільна відповідальність якого не була застрахована. Сплата страхового відшкодування, а також вартість послуг зі складання звіту про визначення вартості матеріального збитку встановлені судом та підтверджені матеріалами справи.
Враховуючи, що законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі, потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, в порядку регресу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідальними за заподіяну матеріальну шкоду у зв`язку з пошкодженням в наслідок дорожньо-транспортної пригоди є дві особи, тому розмір збитку мав ділитися на два, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки стягнута судом першої інстанції сума становить менше половини завданої шкоди, виходячи із загального її розміру. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що звіт оцінювача є недопустимим доказом в підтвердження нанесеного збитку, оскільки ним враховано ПДВ, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки навіть за вирахуванням ПДВ, розмір відшкодування матеріальних збитків для потерпілої особи перевищує розмір страхової виплати (страхового відшкодування), який становив 160 000,00 грн, та який виплачено позивачем. При цьому, предметом даного позову є розмір страхового відшкодування (регламентної виплати), здійсненої позивачем, а не збитки у повному обсязі.
Також відповідачем не надано доказів того, що розмір матеріального збитку становить менше розміру страхового відшкодування (регламентної виплати), правом на призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи відповідач не скористався. Тобто, ці обставини не були спростовані відповідачем в силу статей 12, 81 ЦПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований 

О.Ю. Тичкова