СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/3916/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" (вх.420 Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 у справі № 922/3916/25

за позовом: Харківської обласної ради, м.Харків,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвол А», смт.Бабаї, Харківський р-н, Харківська область,
про зобов`язання звільнити частину покрівлі та повернення майна, стягнення 561 464,36грн,

Представники сторін
від скаржника: Доценко Н.В. (в залі суду) - адвокат, на підставі ордеру;
від позивача: Шевчук В.В.(в залі суду) - самопредставництво,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2025 року до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Харківської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А", в якій позивач просить суд: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвол А" звільнити частину покрівлі площею 40,0 м.кв. будівлі літ. "А-2", розташованої по вул.Сумській, 37 у м.Харків, що знаходиться на балансі Комунального закладу "Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості", та зобов`язати повернути зазначене майно Харківській обласній раді за актом приймання-передачі; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" до обласного бюджету заборгованість з орендної плати за договором оренди комунального майна від 12.04.2019 року № 377 Н на загальну суму 561464,36 грн, з яких: 108486,06 грн - сума заборгованості з орендної плати за період з 01.03.2022 по 03.10.2023; 452978,30 грн - неустойка за період з 04.10.2023 по 31.10.2025.
Господарський суд Харківської області (суддя К.В. Аріт) рішенням від 10.02.2026 (повне рішення складено 20.02.2026) в позові відмовив частково; зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвол А" звільнити частину покрівлі площею 40,0 м.кв. будівлі літ. "А-2", розташованої по вул. Сумській, 37 у м. Харків, що знаходиться на балансі Комунального закладу "Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості", та зобов`язав повернути зазначене майно Харківській обласній раді за актом приймання-передачі; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" на користь Харківської обласної ради до обласного бюджету заборгованість з орендної плати за договором оренди комунального майна від 12 квітня 2019 року № 377 Н на загальну суму 334975,21 грн, з яких: 108486,06 грн - сума заборгованості з орендної плати за період з 01.03.2022 по 03.10.2023 та 226489,15 грн - неустойка за період з 04.10.2023 по 31.10.2025; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" на користь Харківської обласної ради 11449,97 грн судового збору.
Мотивуючи ухвалене рішення суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати в період, за який позивачем заявлено про заборгованість, на підставі Постанови КМУ №634 від 27.05.2022, оскільки м. Харків не входило до переліку адміністративно-територіальних одиниць, в яких орендарі звільняються від сплати орендної плати, а інші підпункти частини 1 Постанови №634 стосуються оренди державного майна, в той час, як предметом договору оренди, заборгованість за яким є предметом розгляду даної справи, є комунальне майно. Також, суд зауважив про безпідставність посилань відповідача на постанову КМУ №512 від 07.05.2024, оскільки зміни до постанови КМУ №634, внесені постановою №512, не розповсюджуються на спірні правовідносини так як предметом розгляду даної справи є, крім іншого, стягнення заборгованості з орендної плати за період до 01.01.2024, а п.2 наведеної постанови встановлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним підпунктом 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", здійснюється з урахуванням змін, затверджених цією постановою, починаючи з 1 січня 2024 року. Суд дійшов висновку, що факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості з орендної плати за договором в розмірі 108 486,06 грн підтверджується матеріалами справи та підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати на підставі пункту 6 статті 762 ЦК України відсутні, з огляду на те, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами об`єктивної неможливості використання орендованого майна та жоден із наданих документів не підтверджує, що саме частина нерухомого майна, яка є об`єктом оренди за Договором, була знищена або втратила свої споживчі властивості настільки, що користування нею стало об`єктивно неможливим. Суд зауважив, що факт демонтажу рекламного обладнання та його пошкодження внаслідок ліквідаційних робіт, в умовах відсутності доказів того, що після демонтажу обладнання користування саме орендованою частиною фасаду стало об`єктивно неможливим або що сторони у встановленому договором порядку оформили припинення користування об`єктом оренди, не свідчить про припинення дії договору оренди та не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором, зокрема обов`язку зі сплати орендної плати. В частині звільнення та повернення майна суд зазначив, що у зв`язку із достроковим припиненням договору оренди комунального майна № 377 Н від 12.04.2019 року за рішенням орендодавця, правові підстави для зайняття відповідачем орендованого приміщення відсутні, у зв`язку з чим дійшов висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання ТОВ "Інвол А" звільнити частину покрівлі площею 40,0 м.кв. будівлі літ. "А-2", розташованої по вул. Сумській, 37 у м.Харків, що знаходиться на балансі Комунального закладу "Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості", та зобов`язати повернути зазначене майно Харківській обласній раді за актом приймання-передачі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки в порядку п. 4.4. договору в розмірі 452 978,30 грн, суд виходив з того, що встановлені обставини справи свідчать про можливість застосування до орендаря наслідків, передбачених положеннями ч.2 ст.785 ЦК України, а саме, покладення на нього обов`язку зі сплати неустойки. Проте враховуючи, що дія договору припинилась під час дії воєнного стану, предметом оренди була частина покрівлі будівлі для розміщення рекламних конструкцій, та обладнання відповідача було демонтоване ще у травні 2022 року, беручи до уваги об`єктивну можливість позивача у разі наявності пропозицій та попиту укласти договір оренди з новим орендарем і за відсутності складеного акту приймання-передачі, а також враховуючи ту обставину, що на розгляді в Господарському суді перебували аналогічні спори між сторонами (справи №922/1740/25, №922/3301/25), якими стягнуто з ТОВ "Інвол А" на користь обласного бюджету заборгованість з орендної плати та неустойку, суд дійшов висновку, що покладання на відповідача повного розміру неустойки може призвести до негативних наслідків в господарській діяльності відповідача, майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема за рішеннями суду, у зв`язку з чим зменшив заявлену до стягнення неустойку на 50%.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвол А», звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення, а також, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 року у справі №922/3916/25 у частині задоволених позовних вимог та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Харківській обласній раді.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу заявник посилається на те, що відповідно до положень підпункту 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 512), орендарів державного та комунального майна, що розташоване на території Харківської міської територіальної громади, звільнено від нарахування орендної плати на період з 01.02.2022 (перше число місяця, з якого Харківська міська територіальна громада перебувала в статусі території активних бойових дій) по 01.01.2023 (по перше число, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), у зв`язку з чим, на його думку, доводи позивача про необхідність нарахування орендної плати ґрунтується на помилковому (несистемному) тлумаченні нормативних актів, що регулюють вказані правовідносини. Крім того, скаржник посилається на наявність підстав для звільнення від плати за користування майном, відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, враховуючи, що він здійснював господарську діяльність у спірних правовідносинах в період дії форс мажорних обставин, форс-мажорні обставини мали непереборний характер для нього при виконанні конкретних зобов`язань за договором та судом першої інстанції не було надано оцінку тому факту, що внаслідок ракетного удару була пошкоджена будівля розташована по вул. Сумській, 37 у м. Харків, що знаходиться на балансі Комунального закладу «Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості». Також, заявник посилається лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.
24.03.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючи на те, що: відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували втрату або об`єктивну неможливість використання саме орендованої частини бокового фасаду будівлі, зокрема доказів прямих влучань, загоряння, затоплення чи інших пошкоджень, що унеможливлювали б її використання за призначенням; нездійснення господарської діяльності саме по собі не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань, які виникли у сторони до настання відповідних обставин та відсутність діяльності не звільняє суб`єкта господарювання від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, у тому числі грошових; посилання відповідача на загальний лист ТПП України від 28.02.2022 має інформаційний характер, не є індивідуальним підтвердженням форс мажорних обставин за Договором та не підтверджує наявність правових підстав для звільнення товариства від сплати орендної плати; акт комісійного обстеження від 14.05.2022 року, на який посилається відповідач, не підтверджує наявності підстав, передбачених частиною шостою статті 762 ЦКУ, не свідчить про знищення або непридатність об`єкта оренди та не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати орендну плату за чинним договором; майно, що орендується товариством, не розташоване на території, яка дає підстави для автоматичного звільнення від сплати орендної плати згідно з зазначеними постановами Кабінету Міністрів України та жодна з правових підстав, наведених у Постанові № 634, не поширюється на об`єкт оренди, що розташований на частині бокового фасаду будівлі за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 37; відповідач не підпадає під жодну з передбачених законодавством пільг щодо звільнення від сплати орендної плати як у спірний період, так і після набрання чинності Постановою № 512 та твердження про наявність такого права є наслідком помилкового тлумачення норм Постанов № 483 та № 634 і не ґрунтуються на законі.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026, в порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Демідова П.В. - головуючий суддя, Крестьянінов О.О. - суддя, Мартюхіна Н.О. - суддя.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" залишив без руху, та на виконання вказаної ухвали, заявником усунуто недоліки апеляційної скарги. Ухвалою від 23.03.2026 суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" на рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 у справі № 922/3916/25; призначив розгляд апеляційної скарги на "05" травня 2026 об 11:30 годині, у приміщенні суду; встановив учасникам справи в термін до 07.04.2026 (включно) подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання та письмові пояснення з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; витребував у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3916/25, необхідні для розгляду скарги.
Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів сторін.
Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Частиною 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. 
Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" копія ухвали суду від 23.03.2026 доставлена до електронних кабінетів сторін 24.03.2026 об 11:53 та о 11:54, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 24.03.2026. 
Отже, сторони належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження, дату, час та місце розгляду апеляційної скарги заявника.
27.03.2026 матеріали справи №922/3916/25 у 1 томі надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Представник скаржника в судове засідання з`явилась, наполягала на задоволенні апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Представник позивача в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційним господарським судом враховані обставини, встановлені судом першої інстанції про наступне.
12.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвол А" (далі - відповідач, орендар або Товариство) і Харківською обласною радою (далі - позивач або орендодавець) був укладений договір оренди № 377 Н комунального майна, відповідно до п.1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину бокового фасаду площею 40,0 м2 (10м*4м) будівлі літ. "А-2", далі - майно, розташоване за адресою: м. Харків вул.Сумській, 37, що знаходиться на балансі Комунального закладу "Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості" (Балансоутримувач), склад і вартість визначено відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності про незалежну оцінку майна, складеного станом на 03.04.2019, вартість якого становить 211 540,00грн (двісті одинадцять тисяч сорок гривень 00к.) без урахування ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення зовнішньої реклами на будівлях та спорудах.
Позивач стверджує, що договірні обов`язки щодо своєчасної та повної оплати оренди відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого, починаючи з березня 2022 року, почала накопичуватися заборгованість.
03.11.2022 року Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі №922/3354/21, яким задовольнив позов ТОВ "Інвол А" до обласної ради про внесення змін до кількох договорів, зокрема до Договору № 377 Н. Визнав укладеним з дати набрання рішенням законної сили Договір про внесення змін № 1 до Договору оренди комунального майна № 377Н від 12.04.2019 (далі - Договір або Договір № 377 Н). Рішення набрало законної сили 14.12.2022 року.
Відповідно до п.3.1. Розділу І Договору "Змінювані умови договору" орендодавець/ Балансоутримувач - Харківська обласна рада (24283333; м. Харків, вул.Сумська, 64).
Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвол А" (42583345; Харківська область, Харківський район, смт Бабаї, вул. 1-го Травня, 122) (п.3.2. Умов).
Адреса електронної пошти Орендаря, на яку надсилаються офіційні повідомленням за цим договором - ІНФОРМАЦІЯ_1 (п.3.2.1. Умов).
Відповідно до п.4.1. Умов Інформація про об`єкт оренди - нерухоме майно частина бокового фасаду площею 40,0 м2 будівлі, літ. "А-2", за адресою: м. Харків, вул.Сумська, 37, що знаходиться на балансі Комунального закладу "Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості".
Цільове призначення Майна - розміщення зовнішньої реклами на будівлях і спорудах (пп.7, 7.1. Умов).
Місячна орендна плата, визначена на підставі Методики (далі - Методика) сума гривень без податку на додану вартість 5336,10 (п`ять тисяч триста тридцять шість гривень 10 коп.) дата визначення ринкової вартості майна 03 квітня 2019 року, що є датою визначення орендної плати за базовий місяць оренди (п.9.1. Умов).
Згідно з п.п. 12.1. п. 12 Розділу І Договору "Незмінювані умови договору (далі - Умови)" строк його дії встановлювався у 5 років, з 12.04.2019 по 11.04.2024.
Співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору Балансоутримувачу 30% суми орендної плати, Обласному бюджету 70 % відсотків суми орендної плати (п.16 Умов).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Розділу ІІ Договору "Незмінювані умови договору" орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акту приймання-передачі Майна. Акт приймання-передачі Майна підписаний між сторонами 12 квітня 2019 року.
Відповідно до п.3.1. Договору орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
Згідно з п.3.3 Договору орендар сплачує орендну плату до обласного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов щомісяця: до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.
Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Харківською обласною радою (в частині, належній обласному бюджету) та / або Орендодавцем / Балансоутримувачем (в частині, належній Балансоутримувачу). Харківська обласна рада і Балансоутримувач можуть за домовленістю звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за якими у Орендаря є заборгованість, в інтересах відповідної сторони цього договору. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову (п.3.8. Договору).
Припинення договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності) (п.3.11 Договору).
Відповідно до п.4.1. Договору у разі припинення договору Орендар зобов`язаний:
звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого Майна в тому стані, в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;
сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна з оренди, пеню (за наявності), сплатити Балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна з оренди;
відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого Майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.
Пунктом 4.2. Договору встановлено, що протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору Балансоутримувач зобов`язаний оглянути Майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю в акті повернення з оренди орендованого Майна.
Балансоутримувач складає акт повернення з оренди орендованого Майна у трьох оригінальних примірниках і надає підписані Балансоутримувачем примірники Орендарю.
Орендар зобов`язаний:
підписати три примірники акта повернення з оренди орендованого Майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від Балансоутримувача і одночасно повернути Балансоутримувачу два примірники підписаних Орендарем актів разом із ключами від об`єкта оренди (у разі, коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами);
звільнити Майно одночасно із поверненням підписаних Орендарем актів.
Не пізніше ніж на четвертий робочий день після припинення договору Балансоутримувач зобов`язаний надати Харківській обласній раді примірник підписаного акта повернення з оренди орендованого Майна або письмово повідомити про відмову Орендаря від підписання акта та/або створення перешкод Орендарем у доступі до орендованого Майна з метою його огляду, та/або про неповернення підписаних Орендарем примірників акта.
Відповідно до п.4.3. Договору майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Балансоутримувачем та Орендарем акта повернення з оренди орендованого Майна.
Якщо Орендар не повертає Майно після отримання від Балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого Майна, Орендар сплачує до обласного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування Майном після дати припинення цього договору (п.4.4 Договору).
Як зазначає позивач в позовній заяві, після набрання судовим рішенням законної сили платежі за Договором відповідач не поновив.
29.08.2023 року обласна рада отримала від орендаря лист (вх. № 5160/01-37) з проханням надати акт звіряння взаєморозрахунків за низкою договорів, у тому числі по договору № 377 Н.
07.09.2023 року обласна рада надіслала Товариству відповідь з Актом звіряння розрахунків (вих. № 01-37/2072). Згідно з наведеним Актом відповідач не сплачував орендні платежі вже 17 місяців поспіль, починаючи з березня 2022 року. Станом на 31.08.2023 загальна сума боргу склала 96523,82 грн. Зазначений лист був направлений відповідачу на адресу його електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1. За даними поштового сервісу ukr.net лист відповідачу був доставлений.
Одночасно цей лист був направлений поштою цінним відправленням на юридичну адресу відповідача - вул. Виноградна, буд. 33, смт Бабаї Харківського району Харківської області, 62403 (накладна 3102272686415) та на адресу знаходження Майна - вул. Сумська, 37, м. Харків, 61002 (накладна 6102272686407), проте обидва відправлення були повернуті позивачу через закінчення строків зберігання у зв`язку з неотриманням листа відповідачем.
Згідно з підп. 12.7.1. п. 12.7. ст. 12 Розділу ІІ Договору якщо Орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяця, Договір може бути достроково припиненим на вимогу Орендодавця або Харківської обласної ради.
Пунктом 12.8. ст. 12 Розділу ІІ Договору, з-поміж іншого визначено порядок дострокового припинення договору з ініціативи Орендодавця.
Позивач 26.09.2023 року направив на адресу електронної пошти відповідача Повідомлення про дострокове припинення Договору (вих. № 01-37/2221). За даними поштового сервісу ukr.net лист відповідачу був доставлений. Повідомлення також було направлено на юридичну адресу Товариства поштою цінним відправленням (накладна № 6102271235339), а також на адресу контактної особи Наталії Деркач, яка на той час обіймала посаду бухгалтера і періодично підтримувала зв`язок з орендодавцем (накладна № 6102271235347). Обидва відправлення, як і у випадку з Актом звіряння від 07.09.2023, були повернуті позивачу через закінчення строку зберігання у зв`язку з неотриманням їх адресатами.
06.10.2023 року позивач повідомив Балансоутримувача про розірвання Договору (вих. № 01-37/2327) та запропонувала здійснити дії, передбачені пунктом 4.2. Договору.
Проте, листом від 05.12.2023 року № 352/01-20 Балансоутримувач повідомив обласну раду про те, що акти повернення з оренди нерухомого майна, які були направлені за юридичною адресою Відповідача, 04.12.2023 року повернулися без вручення. У доповнення до зазначеного, листом від 11.10.2024 року № 01-20/290 Балансоутримувач надіслав обласній раді ксерокопії поштового конверта, довідок про повернення рекомендованого листа, а також копії актів повернення, які були раніше направлені Відповідачу.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання звільнити частину покрівлі та повернення майна, а також стягнення суми заборгованості в розмірі 561 464,36грн з яких: 108486,06 грн - сума заборгованості з орендної плати за період з 01.03.2022 по 03.10.2023; 452978,30 грн - неустойка за період з 04.10.2023 по 31.10.2025.
Відповідач заперечуючи проти заявлених вимог наполягав на застосуванні положень ч.6 ст.762 Цивільного Кодексу України, яка передбачає звільнення наймача від плати за користування орендованим майном за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, а також на відсутності підстав для нарахування орендної плати за період з 01.02.2022 по 01.01.2023, посилаючись на положення підпункту 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 512).
За результатами розгляду заявлених вимог суд ухвалив рішення, яким частково задовольнив позов, з мотивів викладених у рішенні.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. 
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що майно орендоване заявником, згідно з договором оренди №377Н, є комунальним.
Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (ч.3 ст.759 ЦК України). 
Закон України "Про оренду державного та комунального майна" врегульовує правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, а також передачею права на експлуатацію такого майна.
Згідно з абз.4 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
Відповідно до ч.ч.1, 4 статті 17 вказаного Закону орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Судом першої інстанції встановлено, що з 01.03.2022 до 03.10.2023 у ТОВ «Інвол А» виникла заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 108 486,06грн. Вказане не спростовано відповідачем.
В поданій апеляційній скарзі заявник зауважує, що в період, який позивачем заявлено до стягнення відповідача було звільнено від сплати орендної плати, на підставі Постанови КМУ №634 від 27.05.2022.
27.05.2022 Кабінетом Міністрів України, на підставі пункту 6-1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна"ухвалено постанову №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (далі - Постанова №634), якою серед іншого також встановлені пільги щодо орендної плати за оренду комунального майна.
Враховуючи, що заявлена до стягнення заборгованість з орендної плати виникли у період з 01.03.2022 по 03.10.2023, до орендних відносин підлягає застосуванню постанова КМУ №634 у редакції до жовтня 2023 року у випадках, передбачених зазначеною постановою.
Так, підпунктом 1 пункту 1 Постанови №634 (у відповідній редакції) закріплено, що на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 року, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна: фізичні особи та фізичні особи-підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану; які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смтКраснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м.Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території); звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця.
Отже відповідно до наведених положень, м.Харків не входить до переліку адміністративно-територіальних одиниць, в яких орендарі звільняються від сплати орендної плати.
Інші підпункти частини 1 Постанови №634 також не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони стосуються оренди державного майна, в той час, як предметом договору оренди, є заборгованість за оренду комунального майна.
Також, постановою КМУ №512 від 07.05.2024 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (набрала чинності 08.05.2024) пункт 1 постанови №634 від 27.05.2022 доповнено підпунктом 1-1 такого змісту: «орендарям державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - визначені території), не нараховується орендна плата за період з 1 числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку бойових дій або тимчасової окупації, по 1 число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до зазначеного переліку».
Пунктом 2 наведеної постанови установлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним підпунктом 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", здійснюється з урахуванням змін, затверджених цією постановою, починаючи з 1 січня 2024 року. Надмірно сплачена зазначеними орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів.
З огляду на викладене, враховуючи, що в межах даної справи заявлена до стягнення заборгованість виникла за період з 01.03.2022 по 03.10.2023, тобто до 01.01.2024 зміни до постанови №634, внесені постановою №512, не розповсюджуються на спірні правовідносини, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відповідач не був звільнений від сплати орендних платежів, на підставі постанови КМУ №634 від 27.05.2022.
Суд першої інстанції перевіривши періоди нарахування суми заборгованості за орендної плати в розмірі 108 486,06грн та розрахунки позивача, дійшов висновку про їх арифметичну вірність, відповідність вимогам законодавства та умовам договору.
Скаржник посилаючись на наявність підстав для звільнення від плати за користування майном, відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, зазначає, що він здійснював господарську діяльність у спірних правовідносинах в період дії форс мажорних обставин, форс-мажорні обставини мали непереборний характер для нього при виконанні конкретних зобов`язань за договором.
Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16 суд дійшов висновку, що наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Крім того, обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.
При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.
Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК викладена у постановах ВС у справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20.
Оскільки відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає тягар доказування неможливості використання майна несе саме орендар.
Отже, для застосування положень статті 762 ЦК України необхідно встановити, чи дійсно наймач не міг використовувати майно ним через обставини, за які він не відповідає протягом спірного періоду.
Частиною 1 ст.77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ч.1 ст.4 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, відповідно до приписів чинного законодавства саме на відповідача покладений обов`язок належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, тобто у даному випадку саме відповідач повинен довести, що він не міг використовувати майно ним через обставини, за які він не відповідає протягом спірного періоду.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №КП 12023221200002053 від 01.09.2023, 01.03.2022 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил та інших відомств РФ, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по території м.Харкова, внаслідок чого від вибуху було пошкоджено нежитлову будівлю КЗ «Харківський обласний Палац дитячої та юнацької творчості», розташовані за адресою: м.Харків, вул.Сумська, будинки 37, 37-А, заподіявши тим самим вищевказаному закладу майнову шкоду, а також пошкоджено майно ТОВ «Інвол А».
Відповідно до акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 14.05.2022, будівля за адресою вул. Сумська, 37, м.Харків, після влучання ракети 01.03.2022 на площі Свободи та на вул.Сумській, 64 зазнала пошкоджень вибуховою хвилею, прямого влучання не було. На дах будівлі влучили уламки сусідньої будівлі, пошкоджених дах, фронтони, вхідні групи, вікна. В середині будівлі пошкоджені стелі кабінетів, на 1 та 2 поверсі, стіни мають значні пошкодження різного ступеню та тріщини, в багатьох кабінетах пошкоджені, або зруйновані повністю стелі. Значної руйнації зазнала система опалення, пошкоджена паркетна підлога 1 та 2 поверхів. Повністю пошкоджені двері центральної вихідної групи, навіс над ганком вхідної групи. Представниками ДСНС був частково демонтований фронтон над центральною вхідною групою. Через постійні вібрації пошкодження збільшуються. Вибито 141 вікно (440м2), пошкоджено 70 дверей (1 поверх-50, 2 поверх-20), стелю - 1100м2, стіни 1 поверх - 150м2, 2 поверх - 257м2, підлога ліве крило 150м2 (паркет), підлога праве крило 426м2 (паркет) підлога 933м2, опалення - 547 м.п.
Згідно з витягом з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України від 16.12.2025, будівля за адресою вул. Сумська, 37, м.Харків, має наявні незначні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, але без порушення вимог щодо механічного опору та стійкості за граничним станом першої та другої групи, пошкодження до 20%, станом на 08.12.2025 роботи з відновлення об`єкта не розпочаті.
Як вбачається з листа Комунального підприємства «Міськелетротранссервіс» №232 від 16.12.2025, в період з 04.05.2022 по 05.05.2022 працівниками КП «Міськелектротранссервіс» проводились роботи по ліквідації наслідків ракетного удару по площі Свободи у місті Харкові та серед іншого демонтовано обладнання для реклами, яке належало ТОВ «Інвол А» розташоване на будівлі за адресою: м.Харків, вул. Сумська, 37, оскільки дах будівлі був пошкоджений уламками від будівлі по вул.Сумська, 64, рекламне обладнання на даху та фасаді було практично знищено, внаслідок пошкодження стропильних опор покрівлі та утворених тріщин в стінах, уламки рекламного обладнання (два беклайти на даху, рекламний банер на торці фасаду та світлодіодний екран на фасаді) несли загрозу громадянам.
Також, в матеріалах справи міститься лист-звернення ТОВ «Інвол А» до КП «Харківський обласний Палац дитячої та юнацької творчості» за вих.№23/0.5-22 від 23.05.2022, в якому скаржник просить ініціювати відповідно до ст.1291 постанови КМ України №483 від 03.06.2020 наказ, та не нараховувати орендну плату за користування об`єктом оренди з 24.02.2022 по час припинення військового часу та відновлення фактичного доступу орендаря до обладнання, розміщеного на орендованій площі. Зокрема, у вказаному листі заявником зазначено, що внаслідок ракетної атаки разом з будівлею в перших числах березня 2022 значною мірою було пошкоджено його майно, що унеможливлює його подальше використання, крім того станом на 23.05.2022 майно демонтовано та внаслідок вказаних подій підприємство не має до нього доступу та не може використовувати за призначенням.
Виходячи з викладеного, зазначені документи не містять висновків про знищення будівлі, частина якого орендувалась скаржником, а його пошкодження складають 20%, при цьому докази неможливості використання орендованої площі відсутні, зі змісту листа за вих.№23/0.5-22 від 23.05.2022 вбачається, що пошкоджено обладнання орендаря, його демонтаж та неможливість користування ним, проте вказане ніяким чином не підтверджує факту неможливості користування частиною бокового фасаду орендованого заявником, яка залишалась фізично існуючою та не була знищена.
Судова колегія враховує, що умови договору оренди не передбачають автоматичного припинення його дії у разі демонтажу або пошкодження обладнання орендаря, а також у разі дій третіх осіб, які не призводять до знищення або припинення існування самого об`єкта оренди. Сам по собі демонтаж обладнання як наслідок дій третіх осіб не створює правових підстав для одностороннього припинення зобов`язань за договором.
Виходячи із зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав доказів того, що після демонтажу обладнання користування саме орендованою частиною фасаду стало об`єктивно неможливим або що сторони у встановленому договором порядку оформили припинення користування об`єктом оренди, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення скаржника від сплати орендної плати на підставі ч.6 ст. 762 ЦК України.
Стосовно посилань заявника на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2020 року №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин, судове колегія зазначає, що він не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Судова колегія не може погодитися з позицією відповідача про те, що зазначений лист засвідчує залежність виконання ним грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії про, яке йдеться в листі ТТП.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.
Такі обставини, як введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача виконати свої грошові зобов`язання.
Факт військової агресії Російської Федерації проти України та бойові дії не можуть бути беззаперечними доказами наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наданий позивачем лист ТПП не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин (дане твердження узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у постановах Касаційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №906/540/22 та від 13.09.2023 у справі №910/7679/22), та ТОВ "Інвол А" не надано ані індивідуального сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини саме у межах договору, ані жодного належного та допустимого доказу того, що саме частина покрівлі площею 44,0 м2, яка є об`єктом оренди за договором, була зруйнована або стала непридатною для використання. 
В частині звільнення та повернення майна, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.
Статтею 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що договір був достроково припинений 03.10.2023 року на вимогу Позивача у порядку, передбаченому п.12.8 Договору, шляхом направлення на адресу Відповідача листа від 26.09.2023 вих.№01-37/2221.
Відповідно до абз. 1, 2 п. 4.1., п. 4.3. ст. 4 та ст. 12 Розділу ІІ Договору у разі припинення Договору Орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно і повернути його за актом повернення Майна (далі - Акт), а також сплатити орендну плату, пеню (за наявності) та відшкодувати витрати Балансоутримувача по утриманню Майна, нараховані до дати, що передує даті повернення Майна з оренди. Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Акта Балансоутримувачем та Орендарем.
Враховуючи, що договір оренди комунального майна №377Н від 12.04.2019 достроково припинено 03.10.2023, правові підстави для зайняття відповідачем орендованого приміщення відсутні, при цьому матеріали справи не містять доказів повернення майна орендодавцю.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо зобов`язання ТОВ "Інвол А" звільнити частину покрівлі площею 40,0 м.кв. будівлі літ. "А-2", розташованої по вул. Сумській, 37 у м.Харків, що знаходиться на балансі Комунального закладу "Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості", та зобов`язати повернути зазначене майно Харківській обласній раді за актом приймання-передачі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Будь-яких доводів та заперечень в цій частині апеляційна скарга не містить.
Стосовно вимог позивача про стягнення неустойки в порядку п.4.4 договору в розмірі 452 978,30грн.
Згідно ч.ч.1, 2 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Тобто, невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.
Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.
Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним.
Суд першої інстанції, враховуючи припинення між сторонами договірних орендних відносин, беручи до уваги, що відповідач своєчасно не повернув позивачеві орендоване майно за відсутності будь-яких правових підстав, та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження відсутності його вини в несвоєчасному поверненні орендодавцю спірного майна, дійшов висновку про можливість застосування до орендаря наслідків, передбачених положеннями ч.2 ст.785 ЦК України, а саме, покладення на нього обов`язку зі сплати неустойки.
Разом з тим, враховуючи припинення дії договору в період воєнного стану, предмет оренди, демонтаж обладнання орендаря у травні 2022 року, та беручи до уваги об`єктивну можливість позивача у разі наявності пропозицій та попиту укласти договір оренди з новим орендарем, за відсутності складеного акту приймання-передачі, а також наявність аналогічних справ про стягнення заборгованості з відповідача, суд дійшов висновку, що покладання на відповідача повного розміру неустойки може призвести до негативних наслідків в господарській діяльності відповідача, майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема за рішеннями суду, у зв`язку з чим зменшив заявлену до стягнення неустойку на 50%.
Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України, який був чинний станом на дату виникнення спірних правовідносин, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.
При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з законом, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 16.08.2024 у справі №910/14706/22 відступлено від висновку колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 29.03.2018 у справі № 914/730/17, від 30.10.2019 у справі № 924/80/19 та виснувано, що неустойка, передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, може бути зменшена судом за правилами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.
З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, відсутність заперечень в цій частині в поданій апеляційній скарзі, судова колегія вважає не справедливим та не розумним нарахування неустойки у розмірі 452 978,30грн та погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій на 50%.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про необґрунтованість ухваленого рішення, а також, порушення норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 у справі № 922/3916/25 підлягає залишенню без змін.
Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за її подання залишається за скаржником.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" (вх.420 Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 у справі № 922/3916/25 - залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 у справі № 922/3916/25 - залишити без змін.

3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 05.05.2026.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя Н.О. Мартюхіна