КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року справа №320/7084/22
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьорст Оіл» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними та скасування рішення, припису.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фьорст Оіл» (далі – позивач та/або ТОВ «Фьорст Оіл») із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі – відповідач та/або Головне управління), в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення №39 від 20.07.2022 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області «Про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін»;
- визнати протиправним та скасувати припис №14 від 20.07.2022 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області «Про виконання законних вимог щодо порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін».
Мотивуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач у період воєнного стану не мав право на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), оскільки доручення Прем`єр-міністра України не є рішенням центрального органу виконавчої влади, яке, в силу вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 «Про припинення державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», є підставою для проведення відповідного заходу.
Окрім цього позивач стверджує, що 19.05.2022 Кабінет Міністрів України зупинив державне регулювання цін на автомобільні бензини та стверджує про відсутність зобов`язань після 20.05.2022 щодо декларування змін роздрібних цін на автомобільні бензини та дизельне пальне, при цьому зазначаючи про те, що в період з 20.05.2022 по 05.07.2022 вартість автомобільних бензинів та дизельного палива не збільшувалась, а навпаки зменшувалась. Також представник позивача наголосив, що відповідачем невірно визначено базу обрахунку для визначення розміру необґрунтованої виручки за 1 літр бензину.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-дений строк із дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду. Призначено підготовче судове засідання на 29.09.2022. Витребувано докази від стіорн. 
27.09.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому останній вказує на те, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) позивача проведено в порядку, у спосіб та в межах наданих йому повноважень (т. 1, а.с. 49-126). 
При цьому, представник Головного управління наполягає на тому, що позивачем порушено абзаци 4, 5, 6 пункту 41-4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 (в редакції від 30.04.2022), пункти 2, 3, 4 «Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари проти епідеміологічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 та пункт 3 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення». 
Водночас, представник відповідача звертає увагу суду на те, що припис №14 від 20.07.2022 Головного управління виконано Товариством з обмеженою відповідальністю «Фьорст Оіл», що свідчить про визнання останнім факту наявного порушення. 
У зв`язку із наведеним просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. 
29.09.2022 підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку із участю судді Кушнової А.О. у тренінгу для суддів адміністративних судів в Національній школі суддів. Призначено наступне підготовче судове засідання на 11.10.2022.
11.10.2022 підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в м. Києві. Призначено наступне підготовче судове засідання на 01.11.2022.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 календарних днів. Відкладено підготовче судове засідання на 29.11.2022. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 витребувано докази у справі від відповідача та відкладено підготовче судове засідання на 13.12.2022.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку із клопотанням представника позивача на 27.12.2022.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку із клопотанням представника позивача на 17.01.2023.
У підготовче судове засідання, призначене на 17.01.2023, з`явились представники позивача та відповідача.
У підготовчому судовому засіданні 17.01.2023 судом долучено до матеріалів справи відповідь на відзив ТОВ "Фьорст Оіл". Представник відповідача зазначив про те, що заперечення за відповідь на відзив подаватися відповідачем не будуть. 
У підготовчому судовому засіданні 17.01.2023 суд поставив на обговорення питання про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті, проти чого представники сторін не заперечували.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31.01.2023.
31.01.2022 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в м. Києві. Призначено наступне судове засідання на 23.02.2023.
23.02.2023 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в м. Києві. Призначено наступне судове засідання на 14.03.2023.
Протокольною ухвалою суду судове засідання 14.03.2023 відкладено на 04.04.2023 у зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання. 
04.04.2023 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в м. Києві. Призначено наступне судове засідання на 18.04.2023.
У судовому засіданні 18.04.2023 розпочато розгляд справи по суті, заслухано пояснення представника позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та заперечення представника відповідача, який заперечував проти позову повністю. У судовому засіданні 18.04.2023 оголошено перерву до 04.05.2023. Протокольною ухвалою суду суд зобов`язав позивача надати роздруківку з сайту КМУ за 17.05.2022 та сайту Економічної правди за 19.05.2022, та зобов`язав відповідача надати роздруківку з сайту Мінекономіки щодо встановлення граничних цін на бензин та ДП, а також пояснення щодо розбіжностей додатку 2 до акту перевірки щодо розрахунків необґрунтовано отриманої виручки.
03.05.2023 відповідачем через підсистему Електронний суд подано додаткові пояснення. 
Протокольною ухвалою суду від 04.05.2023 відкладено судове засідання на 16.05.2023 у зв`язку з необхідністю ознайомлення позивача з поданими поясненнями відповідача.
Протокольною ухвалою суду від 16.05.2023 відкладено судове засідання на 15.06.2023 у зв`язку з необхідністю надання позивачу часу підготувати додаткові пояснення.
10.05.2023 представником позивача через канцелярію суду подано додаткові пояснення.
15.06.2023 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в м. Києві. Призначено наступне судове засідання на 11.07.2023.
У судовому засіданні 11.07.2023 уповноважені представники сторін подали клопотання про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Протокольною ухвалою суду від 11.07.2023 суд перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи й матеріали, пояснення представників сторін, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області на підставі доручення Прем`єр-міністра України від 08.05.2022 №11381/01/1-22 (т. 1, а.с. 70), керуючись Законами України «Про ціни та ціноутворення», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказом Держпродспоживслужби від 20.12.2017 №1207 «Про впровадження процедури відеофіксації» та Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області видано наказ від 05.07.2022 №799-ОД «Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ТОВ «Фьорст Оіл»», яким наказано здійснити у період з 05.07.2022 по 18.07.2022 позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьорст Оіл» з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін» (далі – Наказ №799-ОД) (т. 1, а.с. 68). 
На виконання Наказу № 799-ОД Головним управлінням видано посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 05.07.2022 №701, із визначенням підстави для здійснення заходу: доручення Прем`єр-міністра України від 08.05.2022 №11381/01/1-22; предмет перевірки: дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін»; дата початку та закінчення заходу: 05.07.2022 по 18.07.2022 (далі – посвідчення) (т. 1, а.с. 69). 
05.07.2022 відповідачем направлено ТОВ «Фьорст Оіл» вимогу про надання інформації, яка отримана останнім 05.07.2022 (т. 1, а.с. 72).
За результатами проведення позапланової перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін складено акт №48 від 18.07.2022, яким зафіксовано наступні порушення ТОВ «Фьорст Оіл»: 
- абзацу 4, 5, 6 пункту 41-4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 (в редакції від 30.04.2022), пункту 3 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення», внаслідок чого ТОВ «Фьорст Оіл» за 19.05.2022 одержано необґрунтовану виручку в розмірі 19 316,92 грн. (додаток №1); 
- пунктів 2, 3, 4 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари проти епідеміологічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 та пункту 3 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення», внаслідок чого ТОВ «Фьорст Оіл» за період з 20.05.2022 по 05.07.2022 одержано необґрунтовану виручку в розмірі 2 161 092,19 грн. (далі акт перевірки та висновки акта перевірки, т. 1, а.с. 101-121).
В розділі «Пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеної перевірки та складеного акта перевірки» акта перевірки позивач вказав, що у зв`язку з війною, перевірка має незаконний характер та є необґрунтованою (т. 1, а.с. 114). 
У подальшому, на підставі висновків акта перевірки Головним управлінням винесено припис №14 від 20.07.2022 «Про виконання законних вимог щодо порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін», яким вимагається від ТОВ «Фьорст Оіл» у двотижневий термін з дня отримання припису здійснити декларування роздрібних цін на бензини автомобільні та дизельне паливо відповідно до Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари проти епідеміологічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 та надати інформацію щодо виконання припису Головному управлінню Держпродспоживслужби в Київській області без зазначення кінцевого терміну подання інформації про виконання припису (далі – оскаржуване та/або спірне рішення №1, припис) (т. 1, а.с. 123). 
Окрім цього, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області на підставі висновків акта перевірки прийнято рішення від 20.07.2022 №39 «Про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін», яким керуючись пунктом 6 частини першої статті 18 та пунктом 1 частини першої, частиною другої статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення», частиною дев`ятою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» вирішено вилучити у ТОВ «Фьорст Оіл» суму необґрунтовано одержаної виручки в розмірі 2 180 409,11 грн. та застосувати штраф у розмірі 2 180 409,11 грн. (далі – оскаржуване та/або спірне рішення №2) (далі спірні та/або оскаржувані рішення, т. 1, а.с. 122). 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фьорст Оіл» не погоджується зі спірними рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне. 
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі – Закон № 877-V).
Згідно із статтею 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. 
Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів, серед іншого є доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави. 
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (частина друга статті 6 Закону № 877-V). 
Згідно із положеннями частин третьої та четвертої статті 6 Закону № 877-V суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.
Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.
Між тим, статтею 7 Закону № 877-V врегульовано питання розпорядчих документів органів державного нагляду (контролю). 
Так, частинами першою-восьмою статті 7 Закону № 877-V регламентовано, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Аналіз вказаних положень дає суду підстави дійти наступних висновків.
По-перше, серед підстав для здійснення позапланових заходів є доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави. 
По-друге, для здійснення позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. У свою чергу, на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
По-третє, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, на підставі якого, в разі необхідності вжиття заходів реагування, орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів із дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. 
Як вже було вказано судом вище, позивач стверджує, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) здійснений Головним управлінням протиправно, тобто за відсутності на те правових підстав. 
Надаючи оцінку зазначеним твердженням ТОВ «Фьорст Оіл», суд зазначає наступне.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022 ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ще на 90 діб, та відповідно до Указу Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ще на 90 діб.
Згідно із пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» від 13.03.2022 №303 (далі – Постанова №303 у редакції, чинній станом на час видачі Наказу №799-ОД) припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні”.
Відповідно до пункту 2 Постанови №303 протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) в окремих сферах, зокрема щодо запобігання неконтрольованому зростанню цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, виключно на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері, за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.
Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку про те, що протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) в окремих сферах, зокрема щодо запобігання неконтрольованому зростанню цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, виключно на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері. 
Постановою Кабінету міністрів України від 20.08.2014 №459 затверджено Положення про Міністерство економіки України (далі – Положення №124). 
Згідно із пунктом 1 вказаного Положення Міністерство економіки України (Мінекономіки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну цінову політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління об`єктами державної власності, реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, зокрема електронних, та здійснення контролю за її реалізацією, інтелектуальної власності, публічних закупівель, а також державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів. 
Отже, Мінекономіки є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну цінову політику. 
Як свідчать матеріали справи, наказом Мінекономіки від 02.04.2022 №679-22 «Про рішення щодо проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) протягом періоду воєнного стану» дозволено Держпродспоживслужбі протягом періоду воєнного стану проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо суб`єктів господарювання роздрібної торгівлі у сфері формування, встановлення та застосування цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, за переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари проти епідеміологічного призначення» (т. 1, а.с. 71). 
Відповідно до пункту 2 вказаного наказу позапланові заходи державного нагляду (контролю) можуть бути проведені при дотриманні вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». 
Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари проти епідеміологічного призначення» (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2021 №450) з 12.05.2021 бензин марки А-92, бензин марки А-95, дизельне пальне є товарами, що мають істотну соціальну значущість.
Між тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 затверджено Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі – Положення №667), у відповідності до пункту 1 якого Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.
Відповідно до пункту 7 Положення №667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Отже, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі з контролю за цінами безпосередньо та через свої територіальні органи. 
Беручи до уваги наведене в сукупності, суд зазначає, що станом на час видання Наказу №799-ОД щодо здійснення відповідачем позапланового заходу державного нагляду (контролю) ТОВ «Фьорст Оіл» були наявні правові підстави для його здійснення з урахуванням положень пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №303 та рішення Мінекономіки у вигляді наказу №679-22 від 02.04.2022. 
Отже, суд вважає, що доводи позивача в частині відсутності правових підстав для здійснення Головним управлінням позапланового заходу державного нагляду (контролю) є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. 
При цьому, суд, ураховуючи Положення №667, зазначає, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) здійснений уповноваженим на те органом.
Відтак, суд резюмує, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) ТОВ «Фьорст Оіл» здійснений відповідачем у порядку, способом та в межах наданих йому повноважень. 
Переходячи до дослідження обставин наявності/відсутності порушень, які зафіксовані в акті перевірки, суд зазначає наступне. 
Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI (далі – Закон № 5007-VI). 
Законодавство про ціни і ціноутворення ґрунтується на Конституції України та складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, законів України "Про природні монополії", "Про захист економічної конкуренції", цього Закону та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 3 Закону № 5007-VI). 
Відповідно до пунктів 1-3, 5 та 13-16 частини першої статті 1 Закону №5007-VI встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни; гранична ціна - максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб`єктом господарювання; декларування зміни ціни та/або реєстрація ціни - інформування суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної; застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною; фіксована ціна - обов`язкова для застосування суб`єктами господарювання ціна, встановлена Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та державними колегіальними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та компетенції; формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару; ціна - виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару; ціноутворення - процес формування та встановлення цін.
Згідно із вимогами статті 5 Закону № 5007-VI Кабінет Міністрів України: 1) забезпечує проведення державної цінової політики; 2) здійснює державне регулювання цін, визначає повноваження органів виконавчої влади щодо формування, встановлення та застосування цін, якщо інше не визначено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) визначає перелік товарів, державні регульовані ціни на які затверджуються відповідними органами виконавчої влади, якщо інше не визначено законом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 5007-VI державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.
Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.
Частиною третьою статті 12 Закону № 5007-VI регламентовано, що зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.
Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.
Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади, державні колегіальні органи та органи місцевого самоврядування під час встановлення державних регульованих цін на товари до складу таких цін обов`язково включають розмір їх інвестиційної складової частини (частина четверта статті 12 Закону № 5007-VI). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 5007-VI до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.
Згідно із пунктом 41-4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 (в редакції від 30.04.2022) (далі – Постанова №1236) установлено на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки в розмірі:
не більше 7 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива;
не більше 6,5 гривні з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.
Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 пропроміле та бензинів автомобільних GASOLINE 10 пропроміле визначається Міністерством економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 та 0,745 кілограма на літр відповідно, витрат на зовнішнє логістичне забезпечення у сумі 80 доларів США/тонну та інших витрат, передбачених зовнішньоекономічним договором (контрактом) у сумі 150 доларів США/тонну, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді. Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” подає щомісяця до 1, 11 і 21 числа Міністерству економіки зазначені розрахунки.
Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства економіки щомісяця до 3, 13 і 23 числа.
Під час продажу (реалізації) “брендового преміального” дизельного палива та бензинів автомобільних, із покращеними показниками якості та позначення (маркування) яких включає певну торгову марку (товарний знак), розмір доплати не може перевищувати 5 відсотків до розміру роздрібних цін на відповідні види палива, визначені згідно з абзацами третім - п`ятим цього пункту.
Положення абзацу сьомого не застосовуються на автозаправних станціях, які здійснюють продаж палива за цінами, визначеними абзацами третім - п`ятим цього пункту.
Відповідно до вимог пункту 41-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на підставі розрахунків Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (лист від 12.05.2022 № 16/2-87-22) визначено середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm, яка становить 35,31 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm, яка становить 33,36 гривень. 
Зазначена середня вартість бензинів автомобільних та дизелю визначено Мінекономіки станом на 12.05.2022 (https://www.me.gov.ua/Documents/Detail?lang=uk-UA&id=d96c4b6f-65b6-46eb-8ea7-94344af633fb&title=SeredniaVartist1-LitraDizelnogoPalivaUlsd10-PpmTaBenzinivAvtomobilnikhGasoline10-Ppm-stanomNa02-05-2022-Roku-).
Як наслідок, у період з 12.05.2022 по 19.05.2022 включно максимальна допустима ціна для реалізації бензинів автомобільних з урахуванням граничного рівня торгівельної надбавки, визначеного Кабінетом Міністрів України його Постановою від 09.12.2020 №1236, мала становити 33,36 +6,50 = 39,86 грн.
Відповідно до додатку №1 до акта перевірки (т. 1, а.с. 115) позивачем 19.05.2022 бензин А-95 реалізовувався за ціною 69,99 грн., що є більшою на 30,13 грн. від максимально допустимої ціни для реалізації бензинів автомобільних. 
Наведене, у свою чергу, зумовлює висновок суду про те, що ТОВ «Фьорст Оіл» порушено пункт 41-4 Постанови №1236 у взаємозв`язку з частини третьої статті 12 Закону № 5007-VI, що мало своїм наслідком отримання ним необґрунтованої виручки в розмірі 19 316,92 грн.
Суд при вирішенні спору по суті відхиляє посилання позивача на те, що 19.05.2022 Кабінет Міністрів України зупинив державне регулювання цін на автомобільні бензини, оскільки дію пункту 41-4 Постанови №1236 зупинено Постановою Кабінету Міністрів України №594 від 17.05.2022, яка набрала чинності 20.05.2022 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/594-2022-%D0%BF/ed20220520), а не 19.05.2022, як вказує позивач.
Отже, суд констатує, що з 12.05.2021 по 19.05.2022 Кабінетом Міністрів України на автомобільні бензини та дизельне паливо були встановлені державні регульовані ціни, а відтак виявлене відповідачем порушення ТОВ «Фьорст Оіл» у цій частині мало місце.
При цьому, суд зазначає, що позивачем у позовній заяві не наводиться жодних заперечень у частині визначення Головним управлінням розміру отриманої ним необґрунтованої виручки за 19.05.2022.
Беручи до уваги наведене, суд погоджується із висновками відповідача та вважає доводи позивача такими, що не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.
У той же час, перевіряючи наявність або відсутність порушення ТОВ «Фьорст Оіл» пунктів 2, 3, 4 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідеміологічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 (далі – Порядок №341), суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:
1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);
2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.
Таким чином, у розумінні Закону № 5007-VI встановлення Кабінетом Міністрів України граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни є різними способами державного регулювання цін.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на території України карантин.
Постановою від 22.04.2020 № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення» Кабінет Міністрів України затвердив, зокрема, перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість, та Порядок декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
За пунктом 1 Порядку № 341 такий визначає механізм декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, переліки яких затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення» (далі - товари).
За приписами пункту 2 Порядку № 341 декларуванню підлягає зміна роздрібних цін (з урахуванням податку на додану вартість) на кожний окремий вид товару незалежно від виду його упаковки (крім товарів, вид упаковки яких визначено у переліку товарів, що мають істотну соціальну значущість, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341), ваги (об`єму) одиниці товару, дозування, форми випуску та будь-яких інших ознак.
У разі встановлення суб`єктом роздрібної торгівлі однакової ціни на один і той самий товар в усіх або кількох об`єктах (закладах) роздрібної торгівлі, що йому належать, декларування зміни роздрібних цін може здійснюватися за усіма/кількома об`єктами (закладами) роздрібної торгівлі в цілому або за кожним об`єктом (закладом) торгівлі окремо.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 341 декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється суб`єктом господарювання щодо об`єкта (закладу) роздрібної торгівлі у разі збільшення роздрібної ціни на товар, що реалізується таким об`єктом (закладом), порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341 або з попередньо задекларованою роздрібною ціною (крім випадків збільшення ціни внаслідок закінчення строку дії знижки або зменшення ціни):
на 15 відсотків і більше - за 30 днів до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування;
на 10 відсотків і більше, але менше ніж 15 відсотків, - за 14 днів до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування;
на 5 відсотків і більше, але менше ніж 10 відсотків, - за три дні до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 341 декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється в електронному вигляді шляхом подання відомостей, передбачених пунктом 5 цього Порядку, до Держпродспоживслужби через її офіційний веб-сайт з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Між тим, як уже було вказано судом вище, 17.05.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 594 «Про зупинення дії пункту 41-4 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236», якою зупинено дію пункту 41-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 488). Вказана постанова набрала чинності 20.05.2022.
Аналіз наведених норм вказує на те, що з 12.05.2021 державою відповідно до статті 13 Закону № 5007-VI по-різному здійснювалося державне регулювання цін на пальне, а саме: в період з 12.05.2021 до 14.05.2021 шляхом запровадження процедури декларування зміни ціни, з 14.05.2021 до 20.05.2022 – запровадження процедури декларування зміни ціни та встановлення граничних рівнів торгівельної надбавки, а з 20.05.2022 – запровадження процедури декларування зміни ціни.
Отже, з дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2022 № 594 було зупинено державне регулювання цін на бензин та дизельне пальне шляхом установлення граничного рівня торговельної надбавки.
Проте дія Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341, якою було запроваджено державне регулювання цін шляхом декларування зміни роздрібних цін на товари, зазначені в цій постанові, не зупинялася, така була чинною та підлягала застосуванню суб`єктами господарювання, які здійснюють продаж товарів, що мають істотну соціальну значущість.
Разом із тим, пункт 3 Порядку № 341 визначав для суб`єктів господарювання обов`язок декларування зміни роздрібних цін на товари у таких випадках:
- у разі збільшення роздрібної ціни на товар, що реалізується таким об`єктом, порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341 (18.05.2020);
- у разі збільшення роздрібної ціни на товар, що реалізується таким об`єктом, порівняно з попередньо задекларованою роздрібною ціною.
Отже, всі суб`єкти господарювання в разі збільшення роздрібної ціни на товар, що ними реалізується, порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020, тобто саме станом на 18.05.2020, а не на дату внесення певного товару до переліку товарів, що мають істотну соціальну значущість, або з попередньо задекларованою ними роздрібною ціною (крім випадків збільшення ціни внаслідок закінчення строку дії знижки або зменшення ціни) на 5, 10, 15 відсотків повинні задекларувати відповідну зміну ціни на товар у спосіб, встановлений Порядком № 341.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2024 у справі №420/10932/22.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та достовірних доказів про ціни реалізації позивачем бензинів автомобільних (бензину марки А-92, бензину марки А-95), дизельного палива та преміальних видів палива станом на 18.05.2020.
При цьому відповідачем для порівняння обрано ціну на пальне станом на 12.05.2021 як останню застосовану ціну до зміни ціни.
Матеріалами справи також підтверджується, що позивач уперше здійснив декларування зміни роздрібних цін на бензин марки А-92, бензин марки А-95 та дизельне паливо 24.07.2022.
Отже, суд приходить до висновку, що обрана відповідачем вартість пального станом на 12.05.2021 не є ні роздрібною ціною на дату набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 (18.05.2020), ні попередньо задекларованою позивачем роздрібною ціною.
Тому суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки та неправомірним застосування до позивача адміністративно-господарської санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у частині вилучення суми необґрунтовано одержаної виручки в розмірі 2 161 092,19 грн. та штрафу в розмірі 2 161 092,19 грн.
Суд також зазначає, що за приписами статті 20 Закону № 5007-VI до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.
З метою правильного розуміння приписів вказаної статті в аспекті умов (обставин), за яких передбачено настання юридичної відповідальності суб`єкта господарювання за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, необхідно враховувати, що терміни «встановлення ціни», «застосування ціни», «формування ціни» та «декларування зміни ціни» позначають різні поняття в розумінні Закону № 5007-VI.
У контексті спірних правовідносин суд приходить до висновку, що «декларування зміни ціни», чи радше невиконання або неналежне виконання суб`єктом господарювання задіяного (впровадженого) державою (в особі уповноважених органів) способу державного регулювання ціни, не охоплюється гіпотезою пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 5007-VI, за якою приписи названої статті передбачають застосування заходів юридичної відповідальності (адміністративно-господарських санкцій, які в цьому випадку полягають у вилученні необґрунтовано одержаної виручки та застосуванні штрафу).
«Декларування зміни ціни» є одним зі способів державного регулювання цін, що опосередковано «вплітає» цей механізм інформування суб`єктом господарювання про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної, в канву «формування, встановлення і застосування цін». Однак, коли йде мова про перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного контролю розпорядчого документа та/або застосування санкцій до суб`єкта господарювання за порушення нормативних приписів, то чіткість (ясність) норми закону в цьому випадку має визначальне значення для правильного її застосування, головним чином для суб`єкта господарювання, який повинен знати свої права та обов`язки, відповідно передбачати (прогнозувати) юридичні наслідки їх недотримання та/або невиконання.
У цьому зв`язку, варто зважити також приписи частини сьомої статті 4 Закону № 877-V, за якими неоднозначне (множинне) трактування у нормі закону повноважень органу державного нагляду (контролю) або прав та обов`язків суб`єкта господарювання треба тлумачити в інтересах останнього.
Отже, текстуальний виклад пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 5007-VI не може охоплювати порушення вимог щодо «декларування зміни ціни», що таким чином не дозволяє застосовувати до суб`єкта господарювання санкції, які передбачені за «порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін».
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2024 у справі №380/16887/22.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем було неправомірно застосовано до позивача в оскаржуваному рішенні адміністративно-господарську санкцію за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у частині вилучення суми необґрунтовано одержаної виручки в розмірі 2 161 092,19 грн. та штрафу в розмірі 2 161 092,19 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Сам же оскаржуваний припис суд вважає законним, таким, що прийнятий відповідачем у рамках наданих йому повноважень, та таким, що відповідає вимогам Порядку № 341.
Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вищевказаних висновків суду.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). 
Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 27 291,00 грн., що підтверджується квитанціями №9551-8422-8550-2157 від 01.08.2022, №2161-6964-8083-3316 від 01.08.2022 та №3635-4533-0131-3277 від 19.08.2022, виданими Акціонерним товариством «Банк Траст-Капітал».
Доказів понесення позивачем та відповідачами інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 24 590,20 грн. ((2 161 092,19 грн.х2) / (2 180 409,11 грн.х2) х 24 810,00 грн.)
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №39 від 20.07.2022 у частині вилучення в Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьорст Оіл» суми необґрунтовано одержаної виручки в розмірі 2 161 092,19 грн. (два мільйони сто шістдесят одна тисяча дев`яносто дві грн. 19 коп.) та застосування штрафу в розмірі 2 161 092,19 грн. (два мільйони сто шістдесят одна тисяча дев`яносто дві грн. 19 коп.).
3. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фьорст Оіл» (ідентифікаційний код 34880777, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (ідентифікаційний код 40323081, місцезнаходження: 08133, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Балукова, буд. 22) судовий збір у розмірі 24 590,20 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто грн. 20 коп.). 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.