Справа № 438/724/26 
Провадження 2/438/474/2026 

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

01 червня 2026 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі судді Дудар О.В., 
за участі секретаря судового засідання Валькович Г.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») звернулось до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування заявлених позовних позивач посилається на те, що 6 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі - АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та ОСОБА_1 укладено договір № 014/0091/82/0253156 за умовами якого банк зобов`язався надати клієнту кредит у сумі 31388,64 грн на строк 72 місяці з 6 вересня 2018 року (дата надання кредиту) по 6 вересня 2024 року (дата повного погашення кредиту). Умовами кредитногодо договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом. Також підписавши кредитний договір, клієнт підтвердив, що перед підписанням заяви-договору він повідомлений про усі умови споживчого кредитування та орієнтовну вартість кредиту, що підтверджується підписом клієнта про його ознайомлення з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація клієнту є повною, необхідною, доступною, достовірно та своєчасною. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 20 вересня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі - ТОВ «Вердикт капітал») укладено договір № 114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0091/82/0253156. 10 січня 2023 року укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором від 6 вересня 2018 року № 014/0091/82/0253156. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором від 6 вересня 2018 року № 014/0091/82/0253156 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 99125,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 30196,56 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 41068,94 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 21472,23 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 6387,32 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути вказану суму заборгованості з відповідача, 2662,40 грн витрат на сплату судового збору та 25000,00 грн витрат на правову допомогу.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2026 року вказана позовна заява (справа № 438/724/26) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. 
Ухвалою суду від 30 квітня 2026 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/722/26. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 18 травня 2026 року.
У судові засідання представник позивача не прибув, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач у судові засідання 16 лютого та 5 березня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
Конверти з рекомендованими повідомленнями та судовими повістками з повідомленням про судові засідання, направлені на зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_2 повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за терміном зберігання», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі № 443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним.
Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що 6 вересня 2018 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 014/0091/82/0253156 за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит в розмірі 31388,64 грн, з яких на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб позичальника, не пов`язаних підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 28300,00 грн. двадцять та на сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 3088,64 грн на строк 72 місяці до 6 вересня 2024 року, процентна ставка фіксована – 42,9% процентів річних.
Згідно з пунктом 2.1 договору проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються, виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.1.8. пункту 1.1. договору.
Відвідач також підписав паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). та заяву-анкету для отримання кредиту (із зазначенням особистих даних, місце проживання, щомісячного доходу, номеру телефону, контактно особи), додаток № 2 кредитного договору №014/0091/82/0253156 від 6 вересня 2018 року «Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки».
Отже, підписавши вказаний договір, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору і відповідачка погодилася виконувати його умови.
З виписки по рахунку, розрахунку заборгованості, сформованого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, своє зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх використання не виконала 
20 вересня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі - ТОВ «Вердикт капітал») укладено договір № 114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором від 6 вересня 2018 року № 014/0091/82/0253156, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 17 березня 2020 pоку до договору відступлення права вимоги №114/2/19-F від 20 вересня 2019 року.
Згідно з платіжними дорученнями від 19 вересня 2019 року № 17 березня 2020 року № 2 ТОВ «Вердикт капітал» здійснило плату АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»портфелю згідно договору № 114/2-19-F від 20 вересня 2019 року в сумі 1265820,00 грн 1875601,63 грн.
10 січня 2023 року укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором від 6 вересня 2018 року № 014/0091/82/0253156, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, реєстром боржників та витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги 10 січня 2023 року, актом про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року, реєстром боржників від 10 січня 2023 року та витягом з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року. 
Отже, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 6 вересня 2018 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 014/0091/82/0253156
Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих коштів, що підтверджується розрахунками заборгованості та випискою по рахунку, згідно яких заборгованість відповідача за кредитним договором від 18 червня 2019 року № 501154162 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 99125,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 30196,56 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 41068,94 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 21472,23 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 6387,32 грн.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).
Оскільки, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 6 вересня 2018 року № 014/0091/82/0253156 в розмірі 99125,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 30196,56 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 41068,94 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 21472,23 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 6387,32 грн, підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що кредитний договір № 014/0091/82/0253156 укладено 6 вересня 2018 року, тобто до введення в Україні воєнного стану, пеня за порушення виконання зобов`язання за вказаним договором нараховувалось до 23 лютого 2022 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, а тому така підлягає стягненню на користь позивача.
Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн судового збору.
Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 1 липня 2024 року № 01-07/2024-3, укладений позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», тарифи на послуги Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявка про надання юридичної допомоги від 2 березня 2026 року № 178 із зазначенням наданих послуг на суму 25000,00 грн, витяг з акта № 20 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2026 року із зазначенням наданих послуг на суму 25000,00 грн.
Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.
За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обохсторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, обсягом виконаних робіт (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Таким чином, з врахуванням обсягу виконаної роботи, враховуючи категорію справи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд 
ухвалив:

Позові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором 6 вересня 2018 року № 014/0091/82/0253156 в розмірі 99125 (дев`яносто дев`ять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 05 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 3000,00 гривень витрат на правову допомогу та 2662,40 гривень сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, адреса місцезнаходження: 01113, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена ДУДАР