Справа № 331/2600/26
Провадження № 1-кп/331/675/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2026

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026082300000102 від 03.03.2026 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, одружений, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 не маючи передбаченого законом дозволу на носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 (зі змінами від 31.01.2018), в період часу з третьої декади лютого 2026 року до 07 години 41 хвилини12 березня 2026 року, тобто до часу проведення обшуку, вчинив діяння об`єднані єдиним злочинним наміром і прагненням до досягнення однієї мети, а саме на придбання, носіння та зберігання, шляхом привласнення знайденого та зберігання бойових припасів та вибухових речовин, за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, у денний час, в один із днів третьої декади лютого 2026 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме на сміттєзвалищі на околиці с. Софіївка Запорізького району Запорізької області, знайшов 38 предметів, схожих на патрони та предмет схожий на корпус ручної гранати, після чого привласнив їх та переніс за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу.

12 березня 2026 року, у період часу з 07 години 41 хвилини по 12 годину 12 хвилин, під час проведення санкціонованого ухвалою слідчого судді обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,виявлено та вилучено зазначені 38 предметів, схожі на патрони та предмет схожий на корпус ручної гранати.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-26/5308-БЛ від 17.03.2026, надані на дослідження 38 предметів схожих на патрони є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, промислового виробництва СРСР, що призначені для стрільби з автоматів Калашникова зразка 1974 року (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів Калашникова зразка 1974 року (РПК-74, РПКС-74) та іншої зброї відповідного калібру, які придатні до стрільби.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-26/5212-ВТХ від 19.03.2026 наданий на дослідження предмет еліпсоїдної форми є корпусом бойової оборонної осколкової ручної гранати РГО-78, промислового виробництва, з вкрученою холостою пробкою гранат, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини –тротил, масою 88 г. 
Цивільний позов потерпілим не заявлений.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що у лютому 2026 року, він перебуваючи на сміттєзвалищі на околиці с. Софіївка Запорізького району Запорізької області, у пакеті знайшов 38 предметів, схожих на патрони та предмет схожий на корпус ручної гранати, після чого та переніс за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 та поклав до недіючої газової плити, де у подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу.Він розумів що це була зброя, хотів подзвонити до поліції, але забув.Щиро кається.
На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченого ОСОБА_5 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо. 
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставини - щире каяття,активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено і в обвинувальному акті не зазначено.
Крім того, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки від вчиненого злочину, його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, те що раніше не судимий , не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, характеризується позитивно за місцем проживання, до адміністративної відповідальності не притягувався, пенсіонер, враховуючи думку прокурора щодо покарання і його виду, який прохав суд призначити покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. За таких обставин, суд вважає недоцільним призначити ОСОБА_5 відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
У кримінальному провадженні була проведена судова вибухотехнічн а експертиза №СЕ-19/108-26/5212-ВТХ від 19.03.2026, витрати на проведення якої склали 3565,60 грн. та судова експертиза зброї № СЕ-19/108-26/5308 –БЛ від 17.03.2026 витрати на проведення якої склали 1782,80 грн., підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст.368, 370, 374КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1  винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді у виді 3(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.
Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5  обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації.
Стягнути з  ОСОБА_5  на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 5348,40 гривень .
Речові докази: чотири предмети схожі на гільзи, 30 патронів 5,45Х39мм та 8 стріляних гільз, корпус ручної осколкової гранати РГО-78, які передано на зберігання до відділення поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області – знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5  під час судового розслідування не застосовувалися.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1