ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 червня 2026 року	Справа №160/2181/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 30 січня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 у частині невнесення змін до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 №264 про виключення ОСОБА_1 командира 2 відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зі списків військової частини, зняття з усіх видів забезпечення, зарахування до оперативного резерву першої черги військової частини НОМЕР_1 та компенсацій і виплат за період служби , а саме у виключенні абзацу 2 пункту 1 наказу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 року №264 про виключення ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду за справою №160/32251/23;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 №264 про виключення ОСОБА_1 командира 2 відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зі списків військової частини , зняття з усіх видів забезпечення, зарахування до оперативного резерву першої черги військової частини НОМЕР_1 та компенсацій і виплат за період служби , а саме у виключити абзац 2 пункту 1 наказу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 року №264 про виключення ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду за справою №160/32251/23;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) видати новий наказ про виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) командира 2 відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду за справою №160/32251/23;
- стягнути компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок) з військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваним наказом, оскільки на день звільнення з військової служби особа повинна бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Натомість, до проведення з військовослужбовцем усіх необхідних розрахунків останній не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Позивач заперечує як факт повного розрахунку з ним станом на 03.04.2020, так і факт надання ним згоди на виключення зі списків особового складу. Наголошує, що розрахунок з ним було проведено лише 26.10.2023, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Просить врахувати, що позивачем був підписаний новий контракт на проходження військової служби з 01.11.2021 терміном на 3 (три) роки. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу повернуто позивачу.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026, повернуто справу № 160/2181/26 до суду першої інстанції для продовження розгляду.
04 травня 2026 року з Третього апеляційного адміністративного суду на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла справа № 160/2181/26.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
18.05.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту. Підставою для видачі наказу став інший наказ військової частини НОМЕР_1 №83-ре від 02.04.2020, рапорти старшого солдата ОСОБА_1 №1737/ппд, №1739/ппд від 02.04.2020. Після видання наказу про звільнення підстава звільнення не підлягає зміні, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.
20.05.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у період з 22.06.2017 до 03.04.2020 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №264 від 03.04.2020 позивача знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/15735/22 від 16 грудня 2022 року адміністративний позов позивача задоволено частково.
Серед іншого, зобов`язано Військову частину нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 24.06.2017 року по 28.02.2018 року, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Кошти в частині недоплаченої індексації на виконання рішення суду були виплачені 26 жовтня 2023 року.
Позивач в обґрунтування наявності підстав для внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 №264 зазначає, що рішенням суду у справі 160/15735/22 підтверджено факт непроведення повного розрахунку з ним на момент його звільнення, що, на переконання, позивача позбавляло відповідача можливості виключити позивача зі списків особового складу військової частини.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» ( надалі Закон №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч.6 ст.2 Закону України №2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Статтею 24 Закону №2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, відповідно до частини третьої якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з ч.7 ст.26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).
Відповідно до п.6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно з п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Відповідно до абз. третього п. 242 Положення №1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно з п. 243 Положення №1153/2008 після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.
Повертаючись до обставин справи.
Наказом відповідача від 03.04.2020 №264 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та проведено розрахунок із виплатою належних позивачу при звільненні сум.
Позивач в обґрунтування наявності підстав для внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 №264 зазначає, що рішенням суду у справі №160/15735/22 та у справі №160/32251/23 підтверджено факт непроведення повного розрахунку при звільненні, що, на переконання, позивача позбавляло відповідача можливості виключити позивача зі списків особового складу військової частини, оскільки на день звільнення з військової служби особа повинна бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Натомість, до проведення з військовослужбовцем усіх необхідних розрахунків останній не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Позивач заперечує як факт повного розрахунку з ним станом на 03.04.2020, так і факт надання ним згоди на виключення зі списків особового складу. Наголошує, що розрахунок з ним було проведено лише 26.10.2023, що підтверджується випискою з карткового рахунку.
З цього приводу суд звертає увагу на підстави прийняття наказу від 03.04.2020 №264: наказ військової частини НОМЕР_1 №83-ре від 02.04.2020, рапорти старшого солдата ОСОБА_1 №1737/ппд, №1739/ппд від 02.04.2020.
Відтак, наявність рапортів позивача підтверджують факт його згоди на звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини.
За наявності згоди позивача на звільнення командування військової частини мало право виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу, навіть якщо розрахунок не був проведений повністю. Відтак, наказ про виключення є законним, що виключає наявність підстав для його скасування чи внесення змін.
Щодо рішень судів у справах №160/15735/22 та №160/32251/23 на підтвердження факту непроведення відповідачем повного розрахунку при звільненні.
Суд вказує, що рішення судів у зазначених вище справах не існували на момент звільнення позивача, також не було спору щодо правильності здійсненого розрахунку при звільненні на момент прийняття наказу від 03.04.2020 №264.
З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині внесення змін до наказу. 
Також, з матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про внесення змін до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 №264.
Так, з відповіді Міністерства оборони України від 14.11.2025 на звернення позивача та відповіді від Військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2025 можна дійти висновку, що у своїх зверненнях до відповідача ОСОБА_1 просив надати виключно інформацію щодо виконання рішень суду у справах №160/12117/24, №160/32521/23, №240/4810/24, №240/4812/24. Натомість, позивач у поданих до відповідача заявах не заявляв вимог щодо внесення змін до наказу № 264 від 03.04.2020.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
З огляду на те, що обов`язку із внесення змін до наказу № 264 від 03.04.2020 кореспондує обов`язок позивача звернутися до відповідача із відповідною заявою (рапортом) про внесення змін до наказу, не знайшли свого підтвердження обставини вчинення відповідачем протиправних дій щодо відмови у внесенні змін до наказу № 264 від 03.04.2020, оскільки позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою. 
Принагідно суд звертає увагу на те, що позивач обрав неефективний спосіб захисту.
Так, внесення змін до наказу шляхом виключення позивача зі списків особового складу не може призвести до поновлення прав позивача в частині належного розрахунку при звільненні. Належним способом захисту в такому разі є позов про стягнення невиплачених сум та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди.
З огляду на те, що в ході розгляду справи не знайшли підтвердження обставини вчинення відповідачем протиправних дій, вимоги щодо відшкодування шкоди задоволенню не підлягають.
Крім того, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).
Також, позивачем не надано достатніх обґрунтувань щодо визначення розміру суми відшкодування моральної шкоди та не наведено відповідних доказів на його підтвердження, що на думку суду, свідчить про безпідставність заявленої позивачем вимоги щодо стягнення моральної шкоди.
Отже, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.
З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 72, 77, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон