ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7902/26    Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Номер провадження: 22-ц/819/1048/26      Доповідач: Майданік В.В. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 червня 2026 року        м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П., 
Склярської І.В.,
секретар Середюк О.О., 

учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ;
заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Негуляєва Максима Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року, постановлену у складі судді Кузьміної О.І., у справі за скаргою адвоката Негуляєва Максима Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Темнюк Тетяна Анатоліївна, про скасування постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад скарги, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

14 травня 2026 року адвокат Негуляєв Максим Анатолійович, який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся через підсистему "Електронний суд" до суду із вказаною скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, у якій просив: 
--- скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 11.05.2026 у виконавчому провадженні № 54914110, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 766/2817/16-ц виданого 30.06.2017; 
--- стягнути з Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Код ЄДРПОУ: 34906677) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу.

Скарга обґрунтована наступним.
Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 11.05.2026 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 766/2817/16-ц виданого 30.06.2017. 
Послався на ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відповідно до якої право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. 
Послався на статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка регулює свободу пересування. 
Отже, вказав, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Вважає зазначену вище постанову протиправною, оскільки ОСОБА_1 працює в ТОВ "ГАЛА-ЮГ" на посаді водія вантажного транспортного засобу міжнародного напрямку, натомість встановлення заборони йому перетинати кордон України у зв`язку із виконанням ним обов`язків водія міжнародного напрямку, позбавляє його права на отримання заробітної плати вище, ніж заробітна плата водіїв, що здійснюють перевезення виключно територією України, а отже й стягувач буде отримувати аліменти у розмірі меншому, ніж якби боржник мав можливість перетинати кордон України у зв`язку із виконанням ним обов`язків водія міжнародного напрямку, оскільки в цьому випадку заробітна плата є вищою. 
У справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином: у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Вважає, що обмеження права ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, є невиправданим та непропорційним заходом в зазначеному виконавчому провадженні, а також не сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення заборгованості по аліментам, що підтверджується наступним.
ОСОБА_1 працює в ТОВ "ГАЛА-ЮГ" на посаді водія вантажного транспортного засобу міжнародного напрямку.
В поточному році ТОВ "ГАЛА-ЮГ" оновило статус критично важливого підприємства відповідно до розпорядження Миколаївської обласної військової адміністрації №86-р від 04.03.2026 та визнано об`єктом, критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період з можливістю 100% бронювання працівників. Водій ОСОБА_1 залучений до виконання міжнародних рейсів для доставлення критично важливих вантажів для економіки з країн Європи, у зв`язку із чим має офіційне бронювання та включений до системи "ШЛЯХ" для законного перетину державного кордону.
Також зазначив, що заборона ОСОБА_1 у виїзді за кордон має для підприємства ряд негативних наслідків: простій дороговартісних транспортних засобів, що ведуть до прямих збитків для підприємства у вигляді неодержаного прибутку та витрат на їх утримання; ризик розірвання міжнародних контрактів з причин недотримання термінів доставки вантажів, нарахування штрафних санкцій за міжнародними договорами, втрати ділової репутації на ринку Європи, що будувалася роками; пряма загроза використанню статусу "критично важливого" підприємства, адже такий статус надано підприємству саме для виконання завдань у галузі автомобільного транспорту в особливий період, заборона виїзду фактично анулює доцільність реєстрації водія в системі "ШЛЯХ", що робить неможливим виконання логістичних завдань; фінансово-економічні наслідки для бюджету та стягувачів; ОСОБА_1 є водієм міжнародного напрямку, володіє спеціальними навичками, досвідом роботи з митними документами та знаннями особливостей іноземних доріг та іншими спеціальними знаннями – в його праці є гостра потреба, адже швидка заміна такого водія є неможливою, що ставить під загрозу стабільність всього підприємства.
Забороною боржнику перетинати кордон України не буде досягнуто саме тієї мети, для якої така заборона встановлюється, а саме якнайскоріше задоволення інтересів стягувача на отримання заборгованості з аліментів. Крім того, така заборона тягне негативні наслідки і для підприємства ТОВ "Гала-ЮГ" як критично важливого підприємства для функціонування економіки України під час особливого періоду, що є невиправданим та не пропорційним заходом в зазначеному виконавчому провадженні.
Враховуючи зазначене, вважає, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 11.05.2026 у виконавчому провадженні № 54914110 має бути скасована.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2026 року вказану скаргу було прийнято до розгляду та розгляд скарги призначено у відкритому судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 Скаржник та його представник в судове засідання не з`явилися, представник заявника до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його та самого заявника, просив скаргу задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явилася, надала пояснення відповідно до яких просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, оскільки боржник ОСОБА_1 працює в ТОВ "Гала-Юг" з серпня 2025 року, весь цей час він без перешкод виїжджав за межі України та, нажаль, цей факт жодним чином не вплинув на погашення заборгованості по сплаті аліментів. Вважає, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від сплати аліментів і виключно примусові заходи впливу є доцільними та дієвими для погашення ним заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі.

Заінтересована особа головний державний виконавець Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Темнюк Т.А. в судове засідання не з`явилися, надала відзив, відповідно до якого зазначила, що на виконанні перебуває виконавчий документ № 766/2817/16-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 . Станом на 01.05.2026 року у відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по зазначеному виконавчому провадженню борг зі сплати аліментів складає 129 701,25 грн.
Також вказала, що 04.05.2026 згідно відповідей ДПІ та ПФУ встановлено місце роботи боржника, про що направлено запит до ТОВ "ГАЛА-ЮГ". 05.05.2026 отримано відповідь з ТОВ "ГАЛА-ЮГ", згідно з якою боржник офіційно працевлаштований у зазначеній організації з серпня 2025 року та надано відомості за період з серпня 2025 по квітень 2026 включно щодо нарахованої заробітної плати боржника. Оскільки боржник мав заборгованість зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців держаним виконавцем 11.05.2026 винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 
Зазначила, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України – це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення про сплату аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 21.05.2026 не погашена, а відтак і підстави для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відсутні. 
Просить у задоволенні скарги адвоката Негуляєва М.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на дії (бездіяльність) виконавця в рамках провадження – відмовити в повному обсязі

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року суд постановив відмовити у задоволенні скарги адвоката Негуляєва Максима Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Темнюк Тетяна Анатоліївна, про скасування постанови державного виконавця.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.05.2026 року у відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по зазначеному виконавчому провадженню борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа № 766/2817/16-ц (виконавче провадження № 54914110, стягнення проводиться з 12.05.2016 до повноліття дитини) складає 129 701,25 грн. 
Також суд враховував, що 20.05.2026 надійшла заява стягувача про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів на підставі оновлених статистичних даних Управління статистики в Херсонській області за І квартал 2025 року та державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 54914110 станом на 20.05.2026 складає 124 316,83 грн.
Також суд виходив з того, що при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, застосування відповідних обмежень прямо передбачено ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження". Як зазначив суд, застосування заходів, прямо передбачених ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку по сплаті аліментів, сприяють зменшенню заборгованості зі сплати аліментів. 
Також суд вказав, що у разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".
Суд не прийняв до уваги посилання заявника на те, що встановлені обмеження перешкоджають виконанню його трудових обов`язків. Адже, як зазначив суд, ОСОБА_1 з серпня 2025 року працевлаштований у ТОВ "ГАЛА-ЮГ" на посаді водія, а заборгованість по сплаті аліментів виникла з 01.05.2023 року, тому суд розцінює як намагання заявника ухилитися від вжитих виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення про стягнення аліментів та погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення аліментів.
Крім того, вказав суд, таке обмеження встановлено тимчасово, а саме до погашення заборгованості з аліментів, а після виконання обов`язку по сплаті заборгованості по аліментах на утримання дитини право ОСОБА_1 буде поновлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважав, що державним виконавцем постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 була прийнята відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця.

На вказану ухвалу адвокат Негуляєв Максим Анатолійович, який діє від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати й ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 11.05.2026 у виконавчому провадженні № 54914110, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 766/2817/16-ц, виданого 30.06.2017 року. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що в даних правовідносинах скаржник ні фізично, ні юридично не може ухилитися від вжитих виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення про стягнення аліментів та погашення заборгованості, зокрема заборони виїзду за межі України, а навпаки бажає скасування такого заходу з метою отримання більшої заробітної плати і, як наслідок, скорішої виплати заборгованості. Боржником надано належні докази того, що він працює в ТОВ "ГАЛА-ЮГ" на посаді водія вантажного транспортного засобу міжнародного напрямку, що надає можливість отримувати заробітну плату у розмірі вищому, ніж ту, яку він отримуватиме як водій, що здійснює перевезення виключно територією України. Таким чином, вважає, що обмеження права ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, є невиправданим та не пропорційним заходом в зазначеному виконавчому провадженні, а також не сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення заборгованості по аліментам.
Також зазначив, що поза увагою суду залишилось і те, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. При цьому послався на Рішення ЄСПЛ У справі "Гочев проти Болгарії".
Також вказав, що суд не врахував того, що аналіз відповідних норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Конвенції та практику ЄСПЛ, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Проте, вказав, в порушення зазначених вище вимог Конвенції суд не зазначив, яким чином заборона боржникові виїзду за межі України буде сприяти погашенню заборгованості зі сплати аліментів, а тому заборона ОСОБА_1 залишати країну в даних правовідносинах є невиправданою.

У відзиві представник Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Темнюк Тетяна Анатоліївна просить у задоволенні апеляційної скарги адвоката Негуляєва М.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
При цьому вказала, що оскільки боржник має заборгованість зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців держаним виконавцем 11.05.2026 винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Тобто, зазначила, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України – це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення про сплату аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2026 не погашена в повному обсязі, а відтак і підстави для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відсутні.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 09.06.2026 року о 08:30 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

На виконанні відділу Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), наразі – Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, перебуває виконавче провадження № 54914110 з виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 766/2817/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2016 до повноліття дитини. 

Станом на 01.05.2026 року у відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по зазначеному виконавчому провадженню борг зі сплати аліментів складає 129 701,25 грн.

04.05.2026 згідно відповідей ДПІ та ПФУ встановлено місце роботи боржника, про що направлено запит до ТОВ "ГАЛА-ЮГ".

Відповідно до постанови головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Темнюк Т.А. від 11.05.2026 року по ВП № 54914110 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

20.05.2026 надійшла заява стягувача про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів на підставі оновлених статистичних даних Управління статистики в Херсонській області за І квартал 2025 року та державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №54914110 станом на 20.05.2026 складає 124 316,83 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

За п.9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст.2 вказаного Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. 

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 вказаного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

За змістом ч.1 ст.18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.447 ЦПК України ("Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах") судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України ("Право на звернення із скаргою до суду") сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. 

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у
справі № 641/7824/18.

За положеннями ст.451 ЦПК України:
--- у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина 2);
--- якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина 3).

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.

Судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 20.05.2026 року складає 124 316,83 грн.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. 

Стаття 71 Закону України "Про виконавче провадження" регулює порядок стягнення аліментів.

За ч.1 ст.71 вказаного Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з абзацом 1 ч.9 ст.71 вказаного Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:
1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Позиція суду апеляційної інстанції

Як правильно встановив суд першої інстанції, за обставинами справи станом на 20.05.2026 року у відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по зазначеному виконавчому провадженню борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа № 766/2817/16-ц (виконавче провадження № 54914110, стягнення проводиться з 12.05.2016 до повноліття дитини) складає 124 316,83 грн. Отже сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Це боржником ОСОБА_1 не заперечується. Позиція заявника на скасування оскаржуваної постанови полягає в тому, що встановлення заборони йому перетинати кордон України у зв`язку із виконанням ним обов`язків водія міжнародного напрямку, позбавляє його права на отримання заробітної плати вище, ніж заробітна плата водіїв, що здійснюють перевезення виключно територією України, а отже й стягувач буде отримувати аліменти у розмірі меншому, ніж якби боржник мав можливість перетинати кордон України у зв`язку із виконанням ним обов`язків водія міжнародного напрямку, оскільки в цьому випадку заробітна плата є вищою. Крім того, сторона заявника зазначає, що обмеження його права на виїзд за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, є невиправданим та непропорційним заходом в зазначеному виконавчому провадженні, а також не сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення заборгованості по аліментам, що підтверджується наступним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови від 11.05.2026 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Адже, як правильно зазначив суд першої інстанції, оскаржувана постанова була прийнята відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця, а застосування вказаних заходів слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку по сплаті аліментів, сприяють зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, також враховує те, що при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів. У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 454/586/20. 

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом того, що заявник не бажає ухилитися від обов`язків по сплаті аліментів, а навпаки бажає скасування застосованого до нього заходу з метою отримання більшої заробітної плати і, як наслідок, скорішої виплати заборгованості з аліментів.
При цьому апеляційний суд враховує те, що заборгованість за аліментами існує тривалий час і має триваючий характер, на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень не погашена, а тому державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені ст.2 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. 
Також підлягають залишенню поза увагою посилання скаржника на неврахування судом свого обов`язку забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин, а також неврахування судом того, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. 
При цьому апеляційний суд враховує те, що ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність відповідних прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених вказаною нормою, слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів. Отже суд апеляційної інстанції враховує те, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", направлена на забезпечення прав третьої особи – дитини, жодним чином не позбавляють боржника права на працю. Більш того, суд першої інстанції підставно зауважив, що після виконання боржником обов`язку по сплаті заборгованості по аліментах на утримання дитини його право буде поновлено. 

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови головного державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є законною та обґрунтованою. 

Висновки суду апеляційної інстанції

Згідно з п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі його порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу в цій частині залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Негуляєва Максима Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 09 червня 2026 року.

Головуючий    _ _ _ _ _ _ _ _ _ _     В.В. Майданік

Судді:     _ _ _ _ _ _ _ _ _ _   Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _    І.В. Склярська