Справа № 127/40763/25
Провадження 2/127/9865/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 23.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501395836, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.
АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію відповідачки на укладення угоди про надання кредиту. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а відповідний запис внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. За умовами укладеної угоди відповідачці надано кредит типу «Кредит готівкою» у розмірі 50000 грн, зі сплатою процентів у розмірі 40 % річних, строком на 60 місяців, з датою повернення кредиту 23.11.2026. Повернення кредиту мало здійснюватися згідно з графіком платежів до 23 числа кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 1937,59 грн.
Позивач вказав, що банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачці кредитні кошти. Натомість відповідачка належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.09.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 117396,07 грн, з яких: 47600,95 грн — за кредитом, 69795,12 грн — по відсотках.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501395836 у загальному розмірі 117396,07 грн, а також судові витрати: 2422,40 грн судового збору та 9815,59 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд постановив проводити розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу, зокрема, право на подання відзиву на позовну заяву та наслідки його не подання. 
Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач повідомлена про розгляд справи належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася.
Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, а також клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 23.11.2021 підписала оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501395836. 
Відповідно до оферти сторони погодили, що тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту становить 50000 грн, процентна ставка - 40 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту - 60 місяців, спосіб видачі кредиту - переказ коштів на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк», дата повернення кредиту - 23.11.2026.
Також сторони погодили порядок повернення кредиту за графіком платежів: до 23 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 1937,59 грн, загальна кількість платежів — 60. Для повернення заборгованості за угодою визначено рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у банку.
У додатку № 1 до угоди сторони погодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.
Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, що надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
Відповідачка власноручним підписом підтвердила, що ознайомлена з інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту, інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, а також отримала пояснення, необхідні для оцінки відповідності договору її потребам та фінансовій ситуації.
Сторони також погодили, що всі відносини між позичальником та банком, які не врегульовані угодою, регулюються договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.
На підтвердження фактичного надання кредиту позивач подав меморіальний ордер та виписку по рахунку № НОМЕР_2 .
Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_2 встановлено, що 23.11.2021 на рахунок ОСОБА_1 зараховано 50000 грн з призначенням платежу: «Надання кредиту за кредитним договором № 501395836 від 23.11.2021». Цього ж дня з рахунку проведено операції на суму 50000 грн, у тому числі 250 грн - оплата за послуги страхування згідно з кредитним договором № 501395836 від 23.11.2021 та 49750 грн - перерахування коштів за кредитним договором № 501395836 від 23.11.2021.
Виписка по рахунку № НОМЕР_2 також містить подальші операції зі сплати заборгованості за кредитним договором, зокрема 13.12.2021 - поповнення рахунку на суму 2000 грн, 23.12.2021 - списання коштів на погашення кредиту та сплату процентів, 16.02.2022 - сплату заборгованості за кредитним договором у сумі 1934,32 грн.
До матеріалів справи також долучено виписку по рахунку № НОМЕР_3 , яка містить операції з перенесення заборгованості по кредиту на рахунок простроченої заборгованості за кредитним договором № 501395836 від 23.11.2021.
Суд звертає увагу, що Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5, а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, якою крім того зроблено висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501395836 станом на 30.09.2025 загальна заборгованість відповідачки становить 117396,07 грн, з яких: залишок кредиту - 47600,95 грн, заборгованість по відсотках - 69795,12 грн. Розрахунок також містить інформацію, що сума кредиту становила 50000 грн, дата надання кредиту - 23.11.2021, процентна ставка за користування кредитом з 23.11.2021 - 40 % річних.
Із розрахунку встановлено, що банк нараховував проценти щомісячно на залишок тіла кредиту за погодженою сторонами процентною ставкою 40 % річних. Зокрема, у перші розрахункові періоди банк нарахував проценти у сумі 1666,67 грн, 1655,56 грн, 1646,24 грн, що відповідає розрахунку процентів за ставкою 40 % річних на залишок кредиту.
АТ «Сенс Банк» направив відповідачу вимогу від 24.03.2025 про усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором № 501395836. У цій вимозі банк зазначив наявність заборгованості та вимагав її погашення у повному обсязі. Позивач надав докази направлення цієї вимоги відповідачці.
У вимозі від 24.03.2025 банк визначив заборгованість за кредитним договором у розмірі 107515,97 грн.
Після направлення вимоги від 24.03.2025 банк продовжив нараховувати договірні проценти як проценти за користування кредитом. З розрахунку заборгованості встановлено, що після 23.03.2025 банк нарахував проценти за такі періоди: з 23.03.2025 по 23.04.2025 - 1584,98 грн, з 23.04.2025 по 23.05.2025 - 1585,81 грн, з 23.05.2025 по 23.06.2025 - 1583,95 грн, з 23.06.2025 по 23.07.2025 - 1585,75 грн, з 23.07.2025 по 23.08.2025 - 1585,72 грн, з 23.08.2025 по 23.09.2025 - 1583,66 грн, з 23.09.2025 по 30.09.2025 - 370,23 грн.
Загальний розмір процентів, нарахованих банком після направлення вимоги від 24.03.2025, становить 9880,10 грн.
Також матеріали справи містять вимогу АТ «Сенс Банк» № 589-8380 від 20.11.2025, адресовану ОСОБА_1 . У цій вимозі банк зазначив, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 22.10.2025 становить 117447,91 грн. Позивач подав докази направлення цієї вимоги відповідачці. Також матеріали справи містять докази повернення поштового відправлення за закінченням строку зберігання.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона — боржник — зобов`язана вчинити на користь другої сторони — кредитора — певну дію, зокрема передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно виконується у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник сплачує проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюють договір, закон або інший акт цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які закон визначає як істотні або які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін сторони мають досягти згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо закон не встановлює вимоги щодо форми договору.
За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюють договір або закон. Розмір і порядок одержання процентів встановлює договір.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договір встановлює обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа - кредитодавець - зобов`язується надати грошові кошти - кредит - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 роз`яснено, що «користування кредитом» — це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом, тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.
Велика Палата Верховного Суду у цій постанові також зазначила, що зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту позичальник не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Отже, проценти за користування кредитом за ст. 1048 ЦК України можуть нараховуватися лише в межах погодженого сторонами строку правомірного користування кредитом або до моменту зміни строку виконання зобов`язання кредитором шляхом пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.
Після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення заборгованості правовідносини сторін переходять у площину прострочення грошового зобов`язання. У такому разі кредитор має право заявляти вимоги, передбачені ст. 625 ЦК України, якщо такі вимоги заявлені та обґрунтовані.
Водночас у цій справі позивач заявив до стягнення саме договірні проценти за користування кредитом, а не проценти чи інші нарахування як міру відповідальності за ст. 625 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, які встановлює цей Кодекс. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами угоди про надання споживчого кредиту № 501395836 від 23.11.2021, факт надання відповідачці кредитних коштів у сумі 50000 грн, а також факт неналежного виконання відповідачкою зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів.
Подані позивачем докази узгоджуються між собою щодо особи відповідачки, номера кредитного договору, дати його укладення, суми кредиту, процентної ставки, строку кредитування, рахунку для повернення заборгованості та руху коштів за рахунками.
Відповідачка доказів повного повернення кредиту, сплати процентів у належному розмірі, доказів неправильності розрахунку в частині тіла кредиту або власного контррозрахунку до суду не подала.
Тому вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом у розмірі 47600,95 грн є доведеною та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення процентів суд зазначає таке.
Сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 40 % річних. Із розрахунку заборгованості встановлено, що банк нараховував проценти саме як проценти за користування кредитом за погодженою ставкою 40 % річних, а не як пеню, штраф, неустойку чи іншу міру відповідальності.
Водночас 24.03.2025 банк направив відповідачці вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором № 501395836, чим реалізував право на дострокове повернення заборгованості за договором.
Після пред`явлення такої вимоги банк змінив строк виконання основного зобов`язання, тому після цього не мав правових підстав продовжувати нарахування договірних процентів за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України.
У вимозі від 24.03.2025 банк визначив заборгованість за кредитним договором у розмірі 107515,97 грн. Із заявленої позивачем та підтвердженої розрахунком заборгованості за кредитом у розмірі 47600,95 грн встановлено, що розмір процентів, нарахованих до пред`явлення вимоги, становить 59915,02 грн.
Оцінюючи вимогу № 589-8380 від 20.11.2025, суд бере до уваги, що банк уже раніше реалізував право вимагати дострокового погашення всієї заборгованості за кредитним договором шляхом направлення відповідачці вимоги, сформованої станом на 24.03.2025. Повторне направлення вимоги у листопаді 2025 року саме по собі не поновлює строк правомірного користування кредитом, не створює нового періоду користування кредитом і не надає банку права продовжувати нарахування договірних процентів за ст. 1048 ЦК України після попередньої реалізації права на дострокове погашення заборгованості. Тому для вирішення питання про межі нарахування договірних процентів суд бере до уваги саме першу вимогу банку, якою він визначив до дострокового погашення всю заборгованість за кредитним договором у розмірі 107515,97 грн.
Натомість проценти, які банк нарахував після пред`явлення вимоги від 24.03.2025, становлять 9880,10 грн. Ці проценти нараховані саме як договірні проценти за користування кредитом, а не як проценти чи інші нарахування за ст. 625 ЦК України.
Позивач не заявив вимоги про стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат або іншого розміру процентів як міри відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога про стягнення процентів підлягає частковому задоволенню у розмірі 59915,02 грн. У стягненні процентів у сумі 9880,10 грн, нарахованих після пред`явлення банком вимоги про дострокове погашення заборгованості, необхідно відмовити.
З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 501395836 від 23.11.2021 у загальному розмірі 107515,97 грн, з яких: 47600,95 грн - заборгованість за кредитом, 59915,02 грн - заборгованість за відсотками.
В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, суд враховує, що справа є незначної складності, обсяг підготовлених та наданих доказів є незначним, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін, позов задоволено частково, а тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково на 91,58%, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2218,43 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501395836 від 23.11.2021 у загальному розмірі 107515 (сто сім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень 97 копійок, з яких: 47600 грн 95 коп. - заборгованість за кредитом; 59915 грн 02 коп. - заборгованість за відсотками.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 2218 (дві тисячі двісті вісімнадцять) гривень 43 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           В. В. Горбатюк