Справа № 947/14276/26
Провадження № 1-кп/947/912/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2026 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді   – ОСОБА_1 , 
при секретарі с/з   – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора   – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого     – ОСОБА_4 
захисника      – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026163480000045 від 12.01.2026 року у відношенні: 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдови, громадянина Молдови, із базовою середньою освітою, офіційне не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України – 

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026, приблизно о 16 годині 26 хвилин у ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: м. Одеса вул. Академіка Корольова буд. 90, біля магазину під назвою «Чашка», на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , виник умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків умисно наніс ОСОБА_7 не менше п`яти ударів кулаками обох рук та не менше двох ударів правою ногою в область обличчя, спричинивши йому ТЯЖКІ тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку тяжкого ступеню, лінійного перелому медіальної стінки лівої орбіти без зміщення кісткових фрагментів, перелому верхньої стінки лівої орбіти зі зміщенням кісткових уламків, перелому кісток носа зі зміщенням кісткових фрагментів, яка супроводжувалась наявністю пухирців повітря в порожнині черепа та ускладнилась комою 1-го ступеню, параорбітальної гематоми зліва, саден лобної ділянки голови.
Вищевказані тілесні ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками – умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 12.01.2026 року він дійсно перебував за вказаною в обвинувальному акті адресою у стані алкогольного сп`яніння, де між ним та потерпілим ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, який у подальшому переріс у фізичне протистояння. Зі слів обвинуваченого, діючи імпульсивно, не стримавши своїх емоцій, він умисно наніс потерпілому численні удари кулаками обох рук та правою ногою в область обличчя, усвідомлюючи при цьому, що його дії є протиправними та можуть спричинити шкоду здоров`ю останнього. Після вчиненого, як зазначив обвинувачений, він усвідомив тяжкість своїх дій та їх наслідків, про що щиро шкодує. Обвинувачений зазначив, що не мав наміру спричинити потерпілому саме такі тяжкі тілесні ушкодження, однак визнає, що своїми умисними діями фактично їх заподіяв. Вказав, що жодних обставин, які б виправдовували його поведінку, не існує, свою провину не зменшує та повністю бере на себе відповідальність за вчинене. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень, повідомив суду, що у повному обсязі відшкодував матеріалі та моральні збитки, завдані внаслідок крмиіанльного правопорушення. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Беручи до уваги, що обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, керуючись положеннями частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, після з`ясування думки всіх учасників судового провадження, дійшов висновку про можливість обмеження обсягу дослідження доказів.
Суд роз`яснив сторонам кримінального провадження зміст зазначеної норми закону, відповідно до якої, у разі визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та за наявності згоди сторін, суд має право не досліджувати ті докази, що стосуються фактичних обставин справи, якщо вони ніким не оспорюються, за умови, що таке обмеження не суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, зокрема, забезпечення того, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а невинувата особа не була обвинувачена чи засуджена.
Згідно зі ст.ст. 22, 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів, при цьому суд досліджує докази безпосередньо та надає оцінку лише тим із них, які були предметом судового розгляду.
Під час судового розгляду суд з`ясував, що учасники процесу не заперечують проти застосування вказаної процедури, погоджуються з тим, що фактичні обставини події встановлені достатньо повно, а визнання обвинуваченим вини не викликає сумнівів у його добровільності та усвідомленості. У зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту самого обвинуваченого та вивчення матеріалів, що характеризують його особу, оскільки зазначені обставини не є спірними та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.
Суд окремо роз`яснив обвинуваченому правові наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме – що в такому випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, оскільки вони визнаються такими, що не підлягають подальшому перегляду. Обвинувачений підтвердив, що зазначене йому зрозуміло, і наполягав на розгляді справи у скороченому порядку.
Таким чином, дотримавшись вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що обмеження обсягу дослідження доказів не порушує прав сторін, відповідає принципам безпосередності, змагальності та диспозитивності судового розгляду, закріпленим у статтях 22, 23, 26 КПК України, та спрямоване на забезпечення розумних строків судового провадження відповідно до статті 28 КПК України.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками – умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння – доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та обтяжуючи обставини, а також думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, у зв`язку із повним відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просить призначити найбільш м`яке покарання, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд виходить із положень ст.ст. 177, 178, 194 КПК України та враховує, що на момент ухвалення вироку відпала необхідність у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, оскільки призначене покарання не пов`язане з реальним його відбуванням, обвинувачений свою вину визнав, не ухилявся від суду, а також відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували подальше застосування найсуворішого запобіжного заходу. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який особисте зобов`язання, із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 12.01.2026 року по 28.04.2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо арешту майна, суд виходить із положень ст. 174 КПК України та враховує, що у зв`язку з ухваленням вироку та відсутністю подальшої потреби у забезпеченні кримінального провадження, підстави для збереження арешту відпали, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2026 року, підлягає скасуванню.
Щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України та виходить із їх правової природи, належності та значення для кримінального провадження. Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій, підлягають зберіганню в матеріалах кримінального провадження.
Інші речі, вилучені під час досудового розслідування, підлягають поверненню їх законним володільцям, а саме: куртка чорного кольору «Nike Airmax» ОСОБА_10 , інше перелічене майно потерпілому ОСОБА_7 , як особі, якій воно належить.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити показання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 та пункту 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Змінити обвинуваченому  ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, до набранням вироком суду законної сили, поклавши на останнього обов`язки передбачені ст.194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою суду; не виїжджати за межі Одеської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Негайно звільнити з-під варти в залі суду  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.01.2026 року по 28.04.2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2026 року (Справа № 947/1805/26, провадження № 1-кс/947/701/26) на чорну музичну колонку марки HAVIT та смартфон LG чорного кольору з наліпкою "Гамбринус", шкіряний чорний ремінь з залізною бляхою у вигляді лева, шорти, темно-сірого кольору, тактичні берці кольору хакі, пару шкарпеток в зелену стрічку з принтом, чоловічі труси темного кольору, комплект військової термобілизни зеленого кольору та спортивні штани сірого кольору, білу футболку з кольоровим принтом, термобілизна зеленого кольору, кофта сірого кольору зі слідами РБК, футболка чорного кольору, чоловіча, шкіряна сумка, чорного кольору зі слідами РБК, зимова куртка, синього кольору.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2026 року (Справа № 947/1805/26, провадження № 1-кс/947/703/26) на арешт на куртку, чорного кольору «Nike Airmax».
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій – зберігати в матеріалах кримінально провадження; 
-Куртку, чорного кольору «Nike Airmax» – ОСОБА_11 ;
-Чорну музичну колонку марки HAVIT та смартфон LG чорного кольору з наліпкою "Гамбринус", шкіряний чорний ремінь з залізною бляхою у вигляді лева, шорти, темно-сірого кольору, тактичні берці кольору хакі, пару шкарпеток в зелену стрічку з принтом, чоловічі труси темного кольору, комплект військової термобілизни зеленого кольору та спортивні штани сірого кольору, білу футболку з кольоровим принтом, термобілизна зеленого кольору, кофта сірого кольору зі слідами РБК, футболка чорного кольору, чоловіча, шкіряна сумка, чорного кольору зі слідами РБК, зимова куртка, синього кольору – потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси                     ОСОБА_1