Справа № 191/1026/26
2/301/780/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" травня 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

16 лютого 2026 року ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» звернулося в Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №ПКК/47227 від 10.12.2020 року в сумі 37020,54 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 грудня 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №ПКК/47227 (далі – Кредитний договір).
Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
Згідно з п. 4.1., 4.2. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 30%. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів), за ставкою, визначеною в п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.
Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.11.2023 року заборгованість за Кредитним договором складала: 25994,53 грн., з яких: строкове тіло кредиту – 7841,82 грн., прострочене тіло кредиту – 9773,63 грн.; прострочені відсотки – 8379,08 грн.
На підставі Договору факторингу від 08.11.2023 року за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс».
Відповідача було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань від 26.01.2026 року та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні.
12 грудня 2024 року рішенням №12/12/24-1 учасника ТзОВ «ФК «Марин-Фінанс», змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс».
За період з 09.11.2023 року по 31.12.2025 року на суму заборгованості відповідача за Кредитним договором було нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 11026,01 грн.
Кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.
Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим розмір його заборгованості становить 37020,54 грн., з яких: строкове тіло кредиту – 7841,82 грн.; прострочене тіло кредиту – 9773,63 грн.; прострочені відсотки – 8379,08 грн.; строкові відсотки – 11026,01 грн.
Позивач ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №ПКК/47227 від 10.12.2020 року в сумі 37020,54 грн. та судові витрати на загальну суму 8662,40 грн., з яких 2662,40 грн. – сплачений судовий збір, 6000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 року матеріали позовної заяви ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором передано за підсудністю до Іршавського районного суду Закарпатської області.
07 квітня 2026 року матеріали вказаної справи надійшли в Іршавський районний суд Закарпатської області та її розподілено для розгляду судді Пітерських М.О.
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.04.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Альховська І.Б., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, справу просила розглянути без участі представника позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (том 1 а.с.83,84, том 2 а.с.214-215).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов не подав (том 1 а.с.12,85).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.
Згідно положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 514 та 519 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Судом встановлено, що 10 грудня 2020 року між АТ «Кредобанк» і ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №ПКК/47227 (далі – Кредитний договір).
На підтвердження укладення Кредитного договору позивачем надано: Анкету-Заяву №47227 на отримання ліміту по кредитній картці, підписану ОСОБА_1 10.12.2020 року (том 1 а.с.31-32), та Додаток про відкриття кредитної лінії №ПКК/47227 від 10.12.2020 року до Заяви-Договору №26252011031116/980/Р від 10.12.2020 року (далі – Додаток) (том 1 а.с.33-34).
У Анкеті-Заяві №47227 від 10.12.2020 року зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети-Заяви ОСОБА_1 підтверджує, що з умовами надання кредиту, викладеними в Пам`ятці клієнту ознайомлений, примірник Пам`ятки отримав, а також вказано: бажана сума кредитного ліміту – 18200 грн., процентна ставка – 30%, продукт – кредитна картка, строк надання кредитного ліміту – 36, щомісячний платіж – 1380,17 грн.
В п.1.3.1.1. Додатку зазначено, що банк зобов`язується в межах ліміту кредитування, встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим Додатком, Заявою-Договором та чинними на момент укладення цього Додатку, умовами Правил ФО, затвердженими рішенням Правління АТ «Кредобанк» - протокол №1269 від 28.08.2020 року (надалі – Правила ФО) і Тарифами АТ «Кредобанк», затвердженими рішенням Комітету з управління активами, пасивами та тарифами АТ «Кредобанк» - протокол №75/2020 від 21.08.2020 року (надалі – Тарифи), - відкрити клієнту кредитну лінію (надалі – кредитна лінія), в межах якої надавати йому грошові кошти (надалі – кредит) згідно з цим Додатком, Правилами ФО та Тарифами, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені цим Додатком, Правилами ФО та Тарифами (том 1 а.с.33).
Відповідно до п.1.3.1.2. Додатку, сторони дійшли згоди про те, що взаємні права, обов`язки та умови відкриття кредитної лінії визначаються цим Додатком як безпосередньо в його тексті, так і в текстах Заяви-Договору, Правил ФО та Тарифів. Цей Додаток, Заява-Договір, Правила ФО, Тарифи надалі спільно іменуються як Кредитний договір (том 1 а.с.33).
Умови кредитування є такими: максимальний ліміт кредитної лінії становить 200000 грн.; термін (строк) кредитної лінії до 09.12.2023 року включно; тип процентної ставки – фіксована і становить: 30% річних – з дати укладення цього Додатку, крім періоду, вказаного у п.1.3.2.3.2.2. цього Додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі; 0,00001% річних - у разі погашення повного кредиту (кредитів) не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту (надалі – пільговий період), при цьому пільговий період не може перевищувати 62 календарні дні (том 1 а.с.33).
В п. 1.3.2.3.3., 1.3.2.3.4. Додатку передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 46,09% річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту для клієнта за Кредитним договором становить 240819,44 грн. (том 1 а.с.33).
Відповідно до п. 1.3.2.7.1.-1.3.2.7.3. Додатку, ОСОБА_1 зобов`язувався: здійснювати погашення заборгованості за Кредитним договором (у тому числі тіла кредиту, процентів, комісій, неустойки та інших платежів, передбачених Кредитним договором) шляхом внесення коштів на поточний рахунок у будь-який спосіб, передбачений законодавством України; не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, починаючи з наступного календарного місяця за місяцем, в якому виникла кредитна заборгованість, здійснювати погашення кредиту у сумі 5% від розміру фактичної заборгованості за кредитом станом на кінець попереднього календарного місяця (далі – мінімальний платіж), а також сплачувати банку нараховані проценти, комісії та інші платежі, передбачені Кредитним договором та/або Тарифами; повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими Кредитним договором, не пізніше терміну вказаного у п.1.3.2.2. цього Додатку або впродовж строку, передбаченого п.1.3.2.7.5. цього Додатку (том 1 а.с.33).
Згідно з п.1.3.2.7.4. Додатку, повне або часткове дострокове погашення кредиту клієнтом може бути здійснено у будь-який момент до настання терміну, вказаного у п.1.3.2.2. цього Додатку, у будь-який спосіб, передбачений п.1.3.2.7.1. цього Додатку (том 1 а.с.33).
Пунктом 1.3.2.7.5. Додатку банку було надано право в будь-який момент, без обґрунтування причин такого рішення, вимагати від клієнта повернути усю суму заборгованості за Кредитним договором, за умови направлення клієнту попередження про це за 30 календарних днів до запланованої дати повернення (том 1 а.с.33).
В пункті 2 Додатку передбачено, що Кредитний договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами цього Додатку та діє до моменту повного виконання сторонами зобов`язань за Кредитним договором (том 1 а.с.34).
На підставі Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023 року (том 1 а.с.46-58) АТ «Кредобанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» права вимоги до відповідача за Кредитним договором №ПКК/47227 від 10.12.2020 року, заборгованість якого станом на 08.11.2023 року становила 25994,53 грн. (том 1 а.с.59), що підтверджується також копією платіжної інструкції №1 від 08.11.2023 року (том 1 а.с.60).
Рішенням №12/12/24-1 учасника ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» від 12.12.2024 року, змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Марин-Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аксіліум Фінанс» (том 1 а.с.69).
Відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, натомість його контрагенти належним чином виконали свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в порядку та на умовах відповідного договору.
Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №ПКК/47227 від 10.12.2020 року станом на 31.12.2025 року заборгованість відповідача становила 37020,54 грн.
Дана сума складається з: 
- заборгованості за тілом кредиту (строкова) - 7841,82 грн.,
- заборгованості за тілом кредиту (прострочена) – 9773,63 грн.,
- заборгованості за відсотками в сумі 19405,09 грн., з яких: прострочена заборгованість за відсотками за період з 10.12.2020 року по 07.11.2023 року в сумі 8379,08 грн. (том 2 а.с.209-210) та заборгованість за відсотками за період з 08.11.2023 року по 31.12.2025 року в сумі 11026,01 грн.
26 січня 2026 року ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні, в якому позивач вимагав від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання – достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії в сумі 37020,54 грн. (том 1 а.с.39-45).
Зазначену досудову вимогу відповідач залишив без реагування та задоволення. 
Враховуючи, що відповідач не надав доказів відсутності у нього заборгованості по отриманому кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 17615,45 грн., що складається з строкової заборгованості за тілом кредиту в сумі 7841,82 грн. та простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 9773,63 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в сумі 19405,09 грн., з яких: прострочена заборгованість за відсотками за період з 10.12.2020 року по 07.11.2023 року в сумі 8379,08 грн. та заборгованість за відсотками за період з 08.11.2023 року по 31.12.2025 року в сумі 11026,01 грн., суд приходить до таких висновків.
Відповідно до умов Кредитного договору термін (строк) кредитної лінії до 09.12.2023 року включно, а відповідач зобов`язувався повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими Кредитним договором, не пізніше 09.12.2023 року.
Матеріали справи не містять відомостей про продовження сторонами строку надання кредитної лінії та строку дії Кредитного договору.
Позивачем надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором за період з 10.12.2020 року по 07.11.2023 року (том 2 а.с.209-210) та виписку за кредитним договором за період з 10.12.2020 року по 07.11.2023 року (том 2 а.с.3-208).
У наданій суду інформаційній таблиці, яку позивачем названо як Розрахунок заборгованості за період з 08.11.2023 року по 31.12.2025 року, вказано, що заборгованість відповідача за відсотками за період з 08.11.2023 року по 31.12.2025 року становить 11026,01 грн. (том 1 а.с.38).
Тобто позивачем нараховувалися відповідачу відсотки після закінчення строку дії Кредитного договору. Крім того, розрахунку заборгованості відповідача за відсотками за вказаний період суду взагалі не надано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.
При цьому, компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти відповідачу за кредитним договором були нараховані саме як «строкові проценти», тобто як проценти за користування кредитом, а не як міра відповідальності на підставі ст.625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).
Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками підлягають до часткового задоволення – в межах строку дії кредитного договору в сумі 8379,08 грн.
Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі №205/5969/15-ц (провадження №61-12669св23).
На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: 
- копію Договору про надання правничої допомоги №06/01/26 від 06.01.2026 року, укладеного між ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» та адвокатом Альховською І.Б., в п.4.5. якого передбачено, що вартість гонорару становить 2000 грн. за одну годину роботи адвоката (том 1 а.с.63-64);
- копію Акту наданих послуг №1 від 12.01.2026 року до Договору про надання правничої допомоги №06/01/26 від 06.01.2026 року, згідно якого адвокатом Альховською І.Б. надано ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» наступні юридичні (правові) послуги: вивчення документів та підготовка позовної заяви ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» про стягнення заборгованості, вартість яких становить 6000 грн. за 3 год. (1 год. – 2000 грн.) (том 1 а.с.68).
Однак, з огляду на ціну позову, на складність справи та виконані адвокатом роботи, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 4000 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.141ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на загальну суму 6662,40 грн., що складаються з судового збору, який був сплачений позивачем при пред`явленні даного позову до суду в сумі 2662,40 грн. (том 1 а.с.9) (пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходячи з мінімальної ставки судового збору), та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. 
Керуючись ст. 514, 519, 526, 530, 610, 629, 631, 634, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аксіліум Фінанс», юридична адреса: 79026, м. Львів, вул. Лазаренка Є. Академіка, будинок 4, кабінет 4, Львівської області, код ЄДРПОУ 43231894, заборгованість за Кредитним договором №ПКК/47227 від 10 грудня 2020 року в сумі 25994 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 53 коп., що складається з: 17615,45 грн. заборгованості за тілом кредиту та 8379,08 грн. заборгованості за відсотками.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аксіліум Фінанс», юридична адреса: 79026, м. Львів, вул. Лазаренка Є. Академіка, будинок 4, кабінет 4, Львівської області, код ЄДРПОУ 43231894, судові витрати в сумі 6662 (шість тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 13 травня 2026 року. 

Головуюча: М. О. Пітерських