ЄУН 193/1871/25 
Провадження № 3/193/17/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
20 травня 2026 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., за участі секретаря судового засідання Оселедець О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:
ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовець ЗСУ у військовому звані «сержант», інструктор групи інструкторів ВЧ НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ЕПР № 535925 від 09.12.2025, складеного поліцейським 3 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області рядовим поліції Султановою О.Ю., 09.12.2026 о 16:26 год., водій ОСОБА_1 , керував на 45 км. автодороги Н-11, сполученням Миколаїв-Дніпро, біля сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, транспортним засобом - автомобілем «Джилі МР-715А», н/з НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . В судове засідання не з`явився.
Від його захисника – адвоката Мудраченка В.М. надійшла заява про можливість розгляду справи без їх участі з клопотанням про закриття провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , або, у разі встановлення судом ознак цього правопорушення, просив закрити провадження у справі у зв`язку з крайньою необхідністю, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 2015 року по теперішній час проходить військову службу у лавах Збройних Сил України, зокрема на час розгляду справи перебуває безпосередньо на лінії бойового зіткнення для надання відсічі збройної агресії РФ проти України.
Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції додано:
- протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 535925 (а.с.1);
- направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння до КЗ «КПНД» ДОР м. Кривий Ріг (а.с.2);
- рапорт працівника поліції від 09.12.2026 (а.с.3);
- довідка про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.4);
- диск з відеозаписами (а.с.8).
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разів вчинення однієї з трьох окремих/самостійних умисних дій особи, зокрема 1) за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За ознаками відмови на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вважається закінченим з моменту фіксації відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження такого огляду. 
Таким чином, склад цього адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Під час дослідження матеріалів відеозапису судом встановлено, що справді у зв`язку з безпідставним виїздом на смугу зустрічного руху був зупинений легковий автомобіль «Джилі МР-715А», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Працівник поліції попросив вийти його з автомобіля і запитав чи вживав він алкогольні напої, на що водій категорично заперечив. З вказівки працівника поліції ОСОБА_1 дмухав і поліцейський підтвердив про відсутність таких ознак. Дізнався у водія, що він у зони бойових дій їде за кермом вже 6 годин до місця знаходження військової частини. Після цього поліцейський запропонував виконати вправи на координацію рухів та сплюнути. Ці дії/вправи водій виконав чітко, слина була. Між тим працівник поліції став сумніватися, і наголосив на наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме на виражене тремтіння пальців рук та поведінку, що не відповідає обстановці, тому запропонував проїхати до лікарні у м. Кривий Ріг для вставлення факту вживання наркотичних речовин. ОСОБА_1 повідомив, що він не має часу на вказану процедуру, оскільки йому потрібно виконати наказ та своєчасно прибути у розташування військової частини, запізнення призведе до серйозних дисциплінарних наслідків, тому він погодився на складання протоколу про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. 
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
З огляду на наведене, з урахуванням того, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а основним завданням військовослужбовців є захист Батьківщини, у даному випадку  ОСОБА_1 виконував наказ військового керівництва з переміщення до військової частини НОМЕР_1 , тобто відмовляючись проїхати до медичного закладу, він перебував у стані крайньої необхідності, відтак завдана правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, шкода є менш значною, ніж виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, що є підставою для закриття провадження.
При цьому слід зауважити, що на відеозаписі суд не помітив ознак наркотичного сп`яніння у водія  ОСОБА_1 . Так, його поведінка, мова були адекватні і цілком відповідали обстановці. Останній вів себе напрочуд коректно та ввічливо з працівниками поліції, виконував їхні вказівки та чітко відповідав на їхні запинання. Водій мав достатньо природній колір обличчя. Тремтіння пальців рух на відеозапису у названого водія суд не побачив, а навіть якби і були, вказувати на тремтіння пальців рук військовослужбовцю, учаснику бойових дій, який здійснює захист держави від збройної агресії РФ з початку її повномасштабного вторгнення, через тяжкість несення військової служби, суд знаходить щонайменше не етичним. При спльовуванні слина була.
Варто зауважити, що при встановленні поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , у подальшому останнього не було відсторонено від керування транспортними засобами, як того вимагає відповідна відомча інструкція. 
Про відсутність ознак наркотичного сп`яніння того дня свідчить також висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1819 від 10.12.2026, виданий КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, з якого видно, що 09.12.2025 о 19:50 год. ОСОБА_1 був доставлений командиром ВЧ НОМЕР_1 , полковником ОСОБА_2 до вказаного медичного закладу для проходження відповідного медичного огляду.
Окрім документів, які підтверджують проходження ОСОБА_1 військової служби та його участь безпосередньо у бойових діях (а.с.14), суду також було подано 22.12.2025 клопотання начальника групи інструкторів військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_3 з закликом справедливо та об`єктивно розглянути цю справу з урахуванням високих моральних якостей і професіоналізму його підлеглого, інструктора групи інструкторів військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 , зазначивши, що останній ще з 2015 року несе службу по захисту суверенітету і територіальної цілісності України. За цей час він неодноразово позитивно відзначався командуванням, має нагороди, а також має поранення та є інвалідом третьої групи. Проте це не завадило йому продовжувати службу і залишатися відповідальним військовослужбовцем. За час служби у військовій частині та групі інструкторів в порушенні дисципліни жодного разу зазначений не був, до вживання алкогольних та наркотичних засобів відноситься вкрай негативно. До виконання службових обов`язків відносився та відноситься відповідально, у спілкуванні з колегами та командуванням ввічливий.
Таким чином провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю згідно з п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку вчинення ним цього правопорушення у стані крайньої необхідності.
Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 247, ст. 18, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з його вчиненням у стані крайньої необхідності. 
Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Томинець