ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 671/676/26
Провадження № 33/820/376/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника ОСОБА_1 – адвоката Фіщука В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Фіщука В.М. на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2026,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Роз`яснено ОСОБА_1 строки оскарження та порядок сплати штрафу, у відповідності до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП.
Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави, судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
За постановою суду, 30.03.2026 об 11:45 в м. Волочиськ, вулиця Незалежності, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, а також запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікувальному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Не погоджуючись з постановою суду захисник Фіщук В.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Свої вимоги аргументує тим, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції не зупинявся, відтак жодної законної підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у працівників поліції не було. Вказує, що направлення на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 не видавалось. На відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції запропонував ОСОБА_2 краще відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, вказав, що буде лише штраф за відмову від проходження. Хоча, з самого початку ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На переконання апелянта, описані в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння не можуть слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, без наявності інших належних та допустимих доказів вини.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не з`явився. Його інтереси в апеляційної інстанції захищав захисник Фіщук В.М.
За змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. 
Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав на захист, передбачених ст.ст. 268, 271 КУпАП, оскільки його участь в судовому засіданні не є обов`язковою і заяв про відкладення розгляду справи він не подавав. 
Заслухавши доповідь судді, захисника Фіщука В.М., на підтримку поданої ним апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до  ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях  ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така підтверджується дослідженими місцевим та апеляційним судом доказами. 
Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 627750 від 30 березня 2026 року слідує, що 30.03.2026 об 11:45 в м. Волочиськ Хмельницької області, по вулиця Незалежності, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, а також запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікувальному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомив, що при спілкуванні з працівниками поліції він розгубився, не знав як себе поводити, проте підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просив не позбавляти права керування транспортними засобами.
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
З відеозаписів, долучених до матеріалів справи (а.с.2), вбачається, що у вказаному місці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д. н. з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції. В процесі перевірки документів поліцейський виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 пояснив, що увечері вживав спиртне. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з початку ОСОБА_1 погоджується, та згодом, на чергову пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладів ОСОБА_1 відмовляється.
Зафіксовані відеозаписом обставини дають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Посилання сторони захисту на те, що працівниками поліції не було видано направлення ОСОБА_1 на огляд в медичний заклад відхиляються, так як таке направлення видається, якщо особа погоджується проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак, у даному випадку ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції своїми діями схиляли ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сам він, не відмовлявся від проходження такого огляду, спростовуються відеозаписом із бодікамери працівників поліції, який долучено до матеріалів справи.
Напроти, на відеозаписі чітко зафіксовано, що працівники поліції, після виявлення відповідних ознак сп`яніння, запропонували водієві пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, роз`яснили порядок такого огляду. Будь-якого тиску з боку працівників поліції відеозапис не містить.
Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду суд відхиляє. 
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд зазначає, що будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати правила дорожнього руху України.
Ці обставини спростовують, наведенні в апеляційній скарзі сторони захисту доводи та дають підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Посилання захисника Фіщука В.М. на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и л а:
Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2026 стосовно  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Фіщука В.М. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду     Л.М.Кулеша