КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2026 року № 320/19018/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Діски А. Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Тетіївської обласної ради "Тетіївтепломережа" до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови,
в с т а н о в и в:
Позивач, Комунальне підприємство Тетіївської обласної ради "Тетіївтепломережа", звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:
1. Визнати протиправними дії Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з приводу проведення стягнення виконавчого збору на підставі постанови від 20 квітня 2026 року «Про стягнення виконавчого збору», яка прийнята на підставі виконавчого провадження №80805182 від 20.04.2026, відкритого на підставі виконавчого документу виданого 25.02.2026, Господарським судом Київської області по справі №911/738/25;
2. Скасувати постанову «Про стягнення виконавчого збору», яка прийнята на підставі виконавчого провадження №80805182 від 20.04.2026, відкритого на підставі виконавчого документу, виданого 25.02.2026 Господарським судом Київської області по справі №911/738/25.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не було повідомлено позивача про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з позивача виконавчого збору. Також, відповідачем не було взято до уваги участь позивача в процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та не зупинено виконавче провадження. 
Окрім цього, позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, оскільки за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами. Відповідач по справі має всі відомості про стан позивача та участь останнього в процедурі врегулювання заборгованості. Всі необхідні документи було надано відповідачу та викладено норми матеріального права відповідно до яких відповідач повинен не стягувати виконавчий збір та виконавче провадження підлягає закінченню відповідно до п.16. ч.1. ст. 39 «Про виконавче провадження».
Ухвалою суду від 12.06.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач вказану ухвалу суду отримав, однак своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.
Як встановлено судом з матеріалів справи, на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 серпня 2017 року №190 "Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання", Комунальне підприємство «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради було внесено до переліку суб`єктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.
Рішенням Господарського суду Київської області від 02 липня 2025 р. у справі №911/738/25 ухвалено стягнути з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 5 315 902,37 грн. боргу.
На виконання вказаного рішення 25.02.2026 Господарським судом Київської області було видано наказ № 911/738/25 про стягнення з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 5 315 902,37 грн боргу та 63 790,83 грн. витрат по сплаті судового збору.
Як вбачається судом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП), начальником Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Колесник Світланою Адамівною, розглянуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про примусове виконання наказу №911/738/25, виданого 25.02.2026 Господарським судом Київської області про стягнення з Комунального підприємства "Тетіївтепломережа" Тетіївської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 5 315 902, 37 грн. боргу та 63790,83 грн. витрат по сплаті судового збору та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 80805182 від 20.04.2026.
Цього ж дня було винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про арешт коштів боржника.
Також, 20.04.2026 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника Комунального підприємства "Тетіївтепломережа" Тетіївської міської ради виконавчого збору в розмірі: 537969,32 гривні.
04.05.2026 до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України " Про виконавче провадження".
05.05.2026 державним виконавцем у ВП № 80805182 було винесено постанови про зняття арешту з коштів та про повернення виконавчого документа стягувачу.
Окрім того, 05.05.2026 державним виконавцем у ВП № 80805182 було винесено постанову про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.
Не погоджуючись із постановою про стягнення з Комунального підприємства "Тетіївтепломережа" Тетіївської міської ради виконавчого збору від 20.04.2026, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
При цьому, державний виконавець, як це визначено частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII, виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Водночас, згідно частин 1-2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Пунктом 6 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Отже, передумовою застосування пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» є той факт, що боржник має статус суб`єкта, на якого поширюється дія, зокрема, Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».
Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 3 листопада 2016 року № 1730-VIII, заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі заборгованість) (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду), зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.
Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Статтею 2 Закону №1730-VIII-VIII унормовано, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Аналіз наведених норм права надає підстави для висновку, що заходи щодо врегулювання питання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, стосуються підприємств, включених до відповідного реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
При цьому, врегулювання відповідно до вищевказаного Закону заборгованості здійснюється у вигляді зменшення, списання та/або реструктуризації заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Водночас, такі заходи вживаються виключно у відношенні до підприємств, включених до відповідного реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, та щодо заборгованості, яка відповідає визначенню статті 1 згаданого Закону.
Як було встановлено судом, на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 серпня 2017 року №190 "Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання", Комунальне підприємство «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради було внесено до переліку суб`єктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.
Тобто, з огляду на зміст ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону № 1730-VIII, суд зазначає, що цей Закон поширює свою дію на стягнуту судом у справі № 911/738/25 заборгованість за природний газ, враховуючи підставу, період її виникнення та особу кредитора.
Отже, стягнута з позивача заборгованість підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1730-VIII.
Слід зауважити, що передумовою застосування п. 6 ч.5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ слугує той факт, що боржник має статус суб`єкта, на якого поширюється дія Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».
Відтак сам по собі факт примусового стягнення заборгованості з боржника (оператора газорозподільної системи) автоматично не свідчить про наявність підстав для застосування пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ.
У цьому контексті, стаття 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» визначає, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.
Отже, лише при одночасному існуванні умов, визначених ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а саме 1) поширення дії відповідного закону на стягувану заборгованість та правовідносини з приводу її врегулювання; 2) включення боржника (суб`єкта ринку природного газу) до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі №160/10320/22, від 18.07.2023 у справі №906/1357/20, від 05.09.2023 у справі №922/3220/20.
Суд зауважує, що на час розгляду справи, відповідачем не надано доказів, що позивач виключений із Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а тому будь-які виконавчі дії були заборонено вчиняти відповідачу, в тому числі і стягувати виконавчий збір, виносячи спірну постанову.
Суд зазначає, що оскільки на час винесення спірної постанови про стягненню виконавчого збору заборгованість за виконавчим документом про стягнення заборгованості підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», а тому відповідно до вимог пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується.
Відтак підстави, передбачені частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього ж Закону, в даному випадку відсутні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №80805182 винесена не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню.
Суд зазначає, що позивач просить визнати протиправними дії Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з приводу проведення стягнення виконавчого збору на підставі постанови від 20 квітня 2026 року «Про стягнення виконавчого збору», яка прийнята на підставі виконавчого провадження №80805182 від 20.04.2026, відкритого на підставі виконавчого документу виданого 25.02.2026, Господарським судом Київської області по справі №911/738/25.
Водночас, суд зазначає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови є процесуальними діями, результатом яких стає індивідуальний правовий акт — постанова. Саме постанова породжує юридичні наслідки для сторін виконавчого провадження. Визнання протиправними лише дій виконавця не усуває правових наслідків постанови, яка залишається чинною та обов`язковою до виконання. Таким чином, навіть у випадку задоволення такої вимоги, порушені права особи фактично не відновлюються.
А тому, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи викладене, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 6456,00 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Комунального підприємства Тетіївської обласної ради "Тетіївтепломережа" до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови - задовольнити частково.
Скасувати постанову Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 20.04.2026 у ВП №80805182 про стягнення з Комунального підприємства Тетіївської обласної ради "Тетіївтепломережа" виконавчого збору в розмірі 537969,32 грн.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути на користь Комунального підприємства Тетіївської обласної ради "Тетіївтепломережа" (вул. Соборна, буд. 19 а, м. Тетіїв, Київська область, 09800, код ЄДРПОУ 24879282) за рахунок бюджетних асигнувань Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Цвіткова, 9Б, м. Тетіїв, Білоцерківський р-н, Київська обл., 09801) витрати зі сплати судового збору в розмірі 6456,00 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення тексту рішення.

Суддя Діска А.Б.