Справа № 363/1084/26
Провадження № 2/486/1106/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №185458665 від 28.11.2021 у розмірі 53100,12 грн, а також судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №185458665 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 3500 грн. Кредитні кошти надаються на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом зарахування коштів на банківську картку позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, у подальшому до вказаного договору факторингу укладались додаткові угоди в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу відступлено право вимоги до відповідача. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 до договору факторингу відступлено право вимоги до відповідача. 11.07.2025 ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК Ейс" уклали договір факторингу відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н від 14.07.2025 за договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 від ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 53100,12 грн.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.03.2026 матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області за підсудністю.
Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.04.2026 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 21.05.2026. Клопотання позивача задоволено та витребувано у АТ «Універсал Банк» виписку по особовому рахунку відповідача.
21.05.2026 ухвалою суду за клопотання представника відповідача відкладено розгляд справи.
25.05.2026 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. У відзиві зазначає про те, що первісна сума кредиту становила 3500,00 грн., однак у подальшому, за твердженнями позивача, сума кредиту була збільшена до 22000 грн., з чим відповідач категорично не згоден, також, посилання позивача на внутрішні документи, роздруківки, довідки, односторонньо сформовані розрахунки не є безумовним підтвердженням того, що відповідач дійсно погоджував кожну наступну зміну істотних умов кредитування, окрім цього витребування судом у АТ «Універсал Банк» інформації щодо платіжної картки не є безумовним підтвердженням обґрунтованості всіх позовних вимог, тобто у разі підтвердження банком факту окремих зарахувань коштів ще не доводить належного погодження та правомірності заявленої до стягнення загальної суми. Зазначає, що позивачем не доведено належним чином безперервний та належний перехід права вимоги саме в тому обсязі, який заявлено до стягнення. Позивач посилається на багатоступеневий ланцюг відступлення права вимоги: 1) від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»; 2) від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»; 3) від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС». Разом з тим до позовної заяви долучено не повні реєстри, а лише витяги з них, при цьому значна частина документів подана у копіях, а не в оригіналах. За таких обставин саме на позивача покладається обов?язок довести, що: право вимоги до конкретного боржника дійсно входило до кожного з реєстрів; воно було передане безперервно на кожному етапі; до позивача перейшло право вимоги саме в тому обсязі, який зазначений у позовній заяві; на момент звернення до суду Позивач був належним кредитором саме щодо тієї суми, яку просить стягнути. Також посилається на те, що саме по собі витребування судом у АТ «Універсал Банк» інформації щодо платіжної картки, руху коштів та фінансового номера телефону не є безумовним підтвердженням обґрунтованості всіх позовних вимог. Навіть у разі підтвердження факту окремих зарахувань коштів на банківську картку це саме по собі не доводить: належного погодження відповідачем усіх подальших змін умов кредитування; збільшення розміру кредиту саме на умовах, викладених позивачем; правильності всього розрахунку відсотків; правомірності заявленої до стягнення загальної суми 53 100,12 грн. Отже, отримання банківської інформації не усуває обов?язку позивача довести належними та допустимими доказами всі складові заявленого боргу. Також звертає увагу суду на заявлені позивачем судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн., яка, на його думку, є необґрунтованою та неспівмірною з предметом спору.
26.05.2026 представник позивача подав відповідь на відзив в якому просив позов задовольнити в повному обсязі. 
02.06.2026 від представника відповідача надійшла заява про підтримання вимог та розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 28.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №185458665 в формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового електронного ідентифікатора MNV7TR22.
Задля укладення вказаного договору ОСОБА_1 добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua та обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування. Після чого заповнив відповідну заявку на кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та пропонує Заявнику, на власний розсуд, вказати логін і пароль (унікальний алфавітно-числовий набір символів) для входу в Особистий Кабінет.
Відповідно до п. 1.1 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до умов п. 1.2 договору сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.
Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 3500 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 28.12.2021 (п. 1.3 договору).
Згідно з п. 1.4 договору Позичальник в будь-який час протягом Дисконтного періоду дії Договору може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання.
Відповідно до п. 1.5 договору загальна сума кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту (Траншів), отриманих протягом всього строку дії Договору.
Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Крелиту за кожним Траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання (п.1.6).
Відповідно до п. 1.7 договору Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 28.12.2021 р. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.
В матеріалах справи також міститься заявка на отримання грошових коштів від 28.11.2021, яка містить особові дані відповідача, а також суму кредиту, картка на яку необхідно зарахувати кошти НОМЕР_6.
Позивачем також до позову додано Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акценту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO», який містить покроковий механізм оформлення кредиту, а також Алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення договорів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).
В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з вимогами частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Отже, вказаний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.
Відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію, а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно телекомунікаційній системі та був надісланий відповідачу в СМС повідомленні Одноразовий персональний ідентифікатор № MNV7TR22 направлено відповідачу 28.11.2021 о 16:10:01 на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 , одноразовий персональний ідентифікатор № MNV7TR22 введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 28.11.2021 о 16:10:21. 
У Розділі 6 Договору «Реквізити Сторін» зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором фізичної особи ОСОБА_1 - MNV7TR22, що підтверджує волевиявлення відповідача на введення ідентифікатору та підписання Договору. Відповідач отримав свій примірник електронного договору на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. В договорі зазначені персональні дані відповідача, які в переважній більшості збігаються з зазначеними даними у відзиві на позовну заяву, а саме ПІБ, РНОКПП та адреса реєстрації. 
Водночас доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Також слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався.
Отже, позивачем надано документи, які свідчать про те, що 28.11.2021 між сторонами укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Доказів того, що вказаний договір у судовому порядку визнано недійсним, відповідачем не надано.
Отже, доводи відповідача про недоведеність укладання ним кредитного договору є безпідставними.
З відповіді АТ «Універсал Банк» від 04.05.2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 та інші платіжні картки.
У період з 28.11.2021 по 03.12.2021 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зарахування коштів у сумі 3500,00 грн; у період з 18.12.2021 по 23.12.2021 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зарахування коштів у сумі 7000,00 грн; у період з 19.12.2021 по 24.12.2021 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зарахування коштів у сумі 5950,00 грн; у період з 20.12.2021 по 25.12.2021 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зарахування коштів у сумі 2550,00 грн; у період з 20.12.2021 по 25.12.2021 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зарахування коштів у сумі 3000,00 грн. Номер телефону НОМЕР_4 був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_3 та знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). Повний номер рахунка № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), - НОМЕР_5 .
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 травня 2021 року за результатами розгляду цивільної справи №554/4300/16-ц сформулював правову позицію про те, що за своїм змістом саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.
Згідно з вказаною нормою Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відтак, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними. 
Отже, факт отримання відповідачем кредитних коштів в загальному розмірі 22000 грн. підтверджується належними та допустимими доказами.
Доказі того, що вказану платіжну картку відповідач не отримував та вона йому не належить, останнім суду не надано, факт отримання на вказану картку коштів у зазначених розмірах останнім не спростовано.
Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Згідно з ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Оскільки факторинг визначено п. 3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження № 12-97гс18); від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 (провадження № 14-222цс18).
З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено Договір факторингу №28/1118-01. Надана суду копія договору факторингу містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору.
Відповідно до п.8.6 договору Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину.
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (копія долучена до позовної заяви).
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції.
Відповідно до пункту 8.2 викладеного в новій редакції Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року.
31.12.2021 укладено Додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжується до 31.12.2022. При цьому всі інші умови договору залишились без змін.
31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось з 28.11.2018 по 31.12.2024.
Слід також зазначити, що предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 2.1. Розділу 2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги переходить від клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру права вимог.
Згідно з п. 5.3.3. Фактор має право розпоряджатись Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
05.05.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 53 100,12 грн. 
Наданий Витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу №28/1118-01 містить підписи сторін, які підтверджують перехід права вимоги від Клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».
Таким чином, відповідно до положень вказаного Договору передача права вимоги здійснюється не за самим Договором факторингу, а в момент підписання Сторонами відповідного реєстру прав вимог. Тобто, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до ОСОБА_1 .
Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із відповідачем підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 05.05.2022, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року.
В матеріалах справи також наявний Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (Додаток №13).
Згідно з умовами договору факторингу, Клієнт зобов`язувався передати Фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.
Реєстр прав вимоги, до якого включений кредитний договір № 185458665 від 28.11.2021, укладений 05.05.2022, тобто через шість місяців після укладення кредитного договору. Зазначений Реєстр прав вимог містить вичерпну індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Надана копія договору факторингу містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору.
Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину.
03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно.
30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 включно.
Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось з 04.08.2021 по 30.12.2024.
Предметом Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом п. 2.1. Розділу 2 Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Згідно з п. 4.1 договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги переходить від клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру права вимог.
Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
30.05.2023 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 53 100,12 грн.
Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 , підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31 липня 2023 року, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 05 серпня 2020 року.
На підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зі сторони ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» згідно Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 (до якого також входило відступлення права вимоги щодо заборгованості відповідача по Кредитному договору).
До позовної заяви позивачем долучено Платіжну інструкцію (Додаток 16).
Згідно з п. 4.1. цих договорів, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору.
Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором стосувався на той момент зобов`язання та відбувся на законних підставах, оскільки реєстри прав вимоги були укладені в межах чинності договорів факторингу та вже після укладення кредитного договору. 11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до п.9.3. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.2. цього Договору, та закінчується 31 грудня 2028 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до п.1.1. за цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників, який надано позивачем.
Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.
На підтвердження переходу права вимоги до позивача, позивачем додано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025.
Відповідно до Договору Реєстр Боржників - це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою в Додатку №1 (форма Реєстру Боржників) до цього Договору.
Згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 53 100,12 грн.
На підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Позивача згідно Договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 15.07.2025 до Договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 (до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості Відповідача по Кредитному договору) до позовної заяви долучено Платіжну інструкцію (Додаток 20).За таких обставин обґрунтованими є доводи позивача щодо законності ним набуття прав вимоги за кредитним договором №185458665 від 28.11.2021, укладеним із відповідачем.
При цьому чинне законодавство України не містить чітких вимог щодо форми витягів з реєстрів, які підтверджують перехід права вимоги за договорами факторингу. У контексті статей 512 та 1077 ЦК України, перехід права вимоги може підтверджуватися документами, які належним чином фіксують факт укладення договору факторингу та передачі прав. Це можуть бути засвідчені копії витягів, електронні документи або документи, підписані обома сторонами договору. Законодавець не встановлює вичерпного переліку чи форми таких документів, що вказує на необхідність їх оцінки з точки зору загальних критеріїв допустимості та належності, передбачених ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що подані витяги з реєстрів прав вимоги за договором факторингу відповідають вимогам, встановленим законодавством України.
На підтвердження передання первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача за кредитним договором Позивач надав Витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, який укладений між сторонами на виконання Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Даний витяг оформлений у фізичній формі та має усі необхідні реквізити, а саме: форму, назву, погоджену сторонами, підписи сторін та основну інформацію, яка чітко підтверджує факт переход права вимоги за кредитними договорами. Дані, зазначені в наданому Витягу, достатні для умов п.4.1. договору факторингу та відповідають вимогам, встановленим законодавством України.
Щодо копії Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та скан-копії Витягу з Реєстру Боржників до договору № 11/07/25-Е від 11.07.2025, оформлених у фізичній формі, вони також мають усі необхідні реквізити, а саме: назву, форму, погоджену сторонами, підписи сторін та основну інформацію, яка чітко підтверджує факт переходу права вимоги за кредитними договорами.
За таких обставин доводи відповідача про недоведеність позивачем переходу права грошовох вимоги за договором №185458665 від 28.11.2021 є безпідставними та спростовуються вище викладеним.
Отже, приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №185458665 від 28.11.2021, укладеним між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», до якого перейшло право грошової вимоги за вказаним договором, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21999,60 грн. підлягають задоволенню.
Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 уклавши 28.11.2021 договір №185458665 за умовах якого отримав кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи, проте належним чином умови вказаного договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за відсотками у розмірі 31 100,52 грн., яка відповідачем не спростована, суд вважає, що на підставі вказана заборгованість підлягає примусовому стягненню.
Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 та ч. ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», копію Додаткової угоди № 25770896319 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, копію Акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (прийому-передачі наданих послуг) від 29.12.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги час розгляду справи, яка не є складною, час витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, заперечення відповідача щодо вказаного розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі підлягають частковому задоволенню в розмірі 4 000 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 2662,40 грн. 
Керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (02094, місто Київ, вул.. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, Код ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за кредитним договором №185458665 від 28.11.2021 року у розмірі 53100 (п`ятдесят три тисячі сто) гривень 12 (дванадцять) копійок, яка складається з: 21999,60 грн. заборгованості за тілом кредиту, 31100,52 грн. заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (02094, місто Київ, вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, Код ЄДРПОУ: 42986956) судовий збір у розмірі 2662, 40 грн. та витрати на правову у розмірі 4000 грн.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Волощук