Справа №:320/41512/25
Провадження №: 2-а/755/144/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В. П.
за участі секретарів Оніщука Р.О., Печуркіної Я.А.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Бойко Є.В.., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом та відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд:
Визнати протиправною і скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області номер 8010130100014440 від 19 квітня 2024 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Таджикистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.04. 2023 року позивач звернувся до відповідача (ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської обл.) із заявою - анкетою №20036299 про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із зміною інформації внесеної до посвідки на постійне проживання. 
Після здійснення перевірки відповідачем наданої позивачем інформації, позивач дійшов висновку щодо в наданні позивачем свідомо неправдивих відомостей та документів, що втратили чинність на підставі яких було видано дозвіл на імміграцію в Україну позивача, що стало підставою у відмові в обміні посвідки на проживання та скасування дозволу на імміграцію в Україну і посвідки на постійне проживання. 
На підставі скасування дозволу на імміграції в Україну та посвідки на проживання 19.04.2024 року головним спеціалістом М.Азімовим ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській обл. було винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.
З вказаним рішенням позивач ознайомлений не був у встановлений законом порядку та при складанні оскаржуваного рішення було суб`єктом оскарження були порушені вимоги законодавства України, а саме Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та закон України «Про імміграцію».
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2025 року відкрите провадження у справі. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 лютого 2026 року головуючим по даній справі було визначеного суддю Гончарука В.П. 
В судовому засіданні представник позивача змінив підстави позову, вказуючи на те, що підставою для визнання протиправною і скасування постанови Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області номер 8010130100014440 від 19 квітня 2024 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Таджикистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є те, що відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 р. позов ОСОБА_1 було задоволено, та визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київській обл. про скасування дозволу на імміграцію в Україні з квітня 2024 р., видане на ім`я ОСОБА_1 , яким скасовано дозвіл на імміграцію №7/5917 від 27 червня 2017 року на підставі п.1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».
Зобов`язано Центральний міжрегіональне управління ДМС у м.Києві та Київській обл. розглянути заяву - анкету ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні з урахуванням поданої заяви - анкети №205036299 від 18 квітня 2024 р. та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача та позивач наполягали на задоволені позову з обставин, викладених в позовній заяві, та з врахуванням висновків, викладених у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року по справі №320/24919/24.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши до суду належним чином завірене рішення суб`єкта оскарження.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно вимог ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
19 квітня 2024 року першим заступника начальника ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській обл. було прийнято рішення №103 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».
19 квітня 2024 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Манучехр Азімовим було прийняте рішення стосовно позивача про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Таджикистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цьому Рішенні на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було вирішено: Примусово повернути позивача до країни походження, або до третьої країни . 
Зобов`язати позивача покинути територію України у термін до 17.05.2024 р.
Як убачається з наданої належним чином завіреної копії, що позивач належним чином не був ознайомлений з оскаржуваним рішенням. 
Оскаржуване рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни було винесене на підставі п.1ч.1 ст.12 ЗУ «Про імміграцію».
Відповідно до п.1 ч.1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію» слідує, що дозвіл на імміграцію відкликається органом, що його надав, якщо: іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили.
Доказів того, що позивач притягався до кримінальної відповідальності на території України до суду надано не було. 
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу вищезазначених положень законодавства оскаржуване рішення та постанова можуть бути прийняті виключно за умови наявності у діях позивача ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців, підтвердженого відповідачем належними доказами. 
Статтею 13 Закону України «Про імміграцію» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, разом із рішенням про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймає рішення про примусове повернення. Копії рішень про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення протягом п`яти календарних днів з дня прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, або вручаються їй. Відкликана або визнана недійсною посвідка підлягає вилученню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону.
Особа, стосовно якої прийнято рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, повинна виїхати з України протягом строку, визначеного рішенням про примусове повернення.
Якщо за цей час особа не виїхала з України і не оскаржила рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання до суду, вона підлягає примусовому видворенню в порядку, передбаченому законом України.
Якщо після відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію з`ясуються обставини, що можуть свідчити про наявність умов для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", виконання рішення про її примусове повернення призупиняється, а рішення про примусове видворення не приймається до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Як убачається, що позивач оскаржив рішення заступника начальника ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській обл. №103 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».
Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 р. позов ОСОБА_1 було задоволено, та визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київській обл. про скасування дозволу на імміграцію в Україні з квітня 2024 р., видане на ім`я ОСОБА_1 , яким скасовано дозвіл на імміграцію №7/5917 від 27 червня 2017 року на підставі п.1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».
Зобов`язано Центральний міжрегіональне управління ДМС у м.Києві та Київській обл. розглянути заяву - анкету ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні з урахуванням поданої заяви - анкети №205036299 від 18 квітня 2024 р. та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Вказане рішення набрало законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Надаючи оцінку наведеним доводам, як на підставу для скасування спірного рішення, суд приходить до наступного, що примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни були винесені відповідачем протиправно, оскільки підстава прийняття такого рішення ( рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну) від 19.04.2024 р. було скасовано рішенням Київського окружного суду від 30.10.2025 р. ( справа №320/24919/24).
З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до положень ч. 1, п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 77, 241-246, 250, 251, 255, 288, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №322, Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014 року, суд, -
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Таджикистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесене 19 квітня 2024 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області номер 8010130100015440 (адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4-А, ідентифікаційний код - 42552598).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 15 червня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 42552598.

Суддя