ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 Справа № 914/3681/23(914/378/26) 

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:
за позовом:	Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» 	
до відповідача:	Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю	
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта»	
про:	стягнення 19853264 грн. 20 коп. (з яких: 17767228,77 грн. – основний борг; 1498843,94 грн. – інфляційні втрати; 587191,49грн. – 3% річних)	
в межах справи:	№ 914/3681/23	
про банкрутство:	Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»	

Суддя Цікало А. І.
За участю секретаря Андріюк В. М.

Представники: 
Позивача: 	Ткачук О. В. – арбітражний керуючий; Воробець С. І. – адвокат	
Відповідача:	Драган В. І. – адвокат 	
Третьої особи:	не з`явився	

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина». Зазначена справа перебуває на стадії судової процедури розпорядження майном Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина». Повноваження розпорядника майна виконує арбітражний керуючий Ткачук Олександр Вікторович.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 р. у справі № 914/3681/23 виконання обов`язків виконавчого органу (Правління (Голови Правління (Генерального директора) та членів Правління) Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» покладено на розпорядника майна Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» арбітражного керуючого Ткачука О. В.

05.02.2026 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 397 надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за Договором зберігання № 32/13-079/08 від 01.09.2013 р. у розмірі 19853264 грн. 20 коп. (з яких: 17767228,77 грн. – основний борг; 1498843,94 грн. – інфляційні втрати; 587191,49 грн. – 3% річних).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.02.2026 р. задоволено клопотання ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина» про відстрочення сплати судового збору; відстрочено сплату судового збору за подання даної позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/3681/23(914/378/26); постановлено справу № 914/3681/23(914/378/26) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в межах справи № 914/3681/23 про банкрутство ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина»; задоволено клопотання ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина» про залучення третьої особи; залучено АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.04.2026 р.
06.03.2026 р. до суду за вх. № 6593/26 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову.
11.03.2026 р. до суду за вх. № 7045/26 від позивача надійшла відповідь на відзив.
12.03.2026 р. до суду за вх. № 7184/26 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують передачу нафти на зберігання АТ «Укртатнафта», які були долучено кредитором до заяви про грошові вимоги до боржника у справі № 914/3681/23 про банкрутство.
20.03.2026 р. до суду за вх. № 8118/26 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.
В судовому засіданні 23.04.2026 р. оголошено перерву до 07.05.2026 р.
06.05.2026 р. до суду за вх. № 12932/26 від АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» надійшло пояснення третьої особи щодо позову.
Учасники справи були належно повідомленні про дату, час та місце цього засідання.
Представники позивача в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали, просили суд задоволити позов з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та поясненнях.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача явку представника в судове засідання не забезпечила, причин неявки не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача.
Публічне акціонерне товариство «Нафтопереробний комплекс–Галичина» обґрунтовує позов тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем Договору зберігання № 31/13-79/08 від 01.08.2013 р., відповідач передав позивачу на зберігання 15223,938 тонн нафти, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі на зберігання. У свою чергу позивач перемістив нафту на термінали АТ «Укртатнафта», відповідно до укладеного між позивачем та АТ «Укртатнафта» договору №686/10/2120 від 28.12.2015 р. Починаючи з моменту підписання Договору зберігання № 31/13-79/08 від 01.08.2013р. та до 27.06.2024 р. відповідач виконував зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг зберігання. Водночас, починаючи з 30.06.2024 р. відповідач припинив виконання зобов`язань з оплати послуг зберігання нафти згідно умов Договору зберігання № 31/13-79/08 від 01.08.2013 р. За результатами наданих послуг за які оплата відповідачем не здійснювалась, між сторонами були підписані відповідні Акти приймання виконаних робіт на загальну суму 17767228,77 грн. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховано інфляційні та 3% річних на заборгованість відповідача за наданими послугами зі зберігання нафти.

Позиція відповідача.
Спільне підприємство «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю у відзиві на позовну заяву заперечує позовні вимоги та зазначає, що дійсно між позивачем та відповідачем укладено Договір зберігання № 31/13-79/08 від 01.08.2013 р., за умовами якого відповідач передав позивачу на зберігання 15223,938 тонн нафти. 19.04.2022 р. відповідач отримав від позивача лист № 58-18 від 18.04.2022 р., в якому повідомлялося, що для забезпечення схоронності майна власності відповідача під час бойових дій в державі, позивач здійснив протягом періоду березень-квітень 2022 року переміщення нафти в кількості 15223,938 тонн власності відповідача на термінал АТ «Укртатнафта», з яким у позивача укладено Договір на надання послуг зі зберігання нафти № 686/10/2120 від 28.12.2015 р. При цьому, позивачем не надано відповідачу копії акту (актів) прийому-передачі нафти на зберігання між позивачем та АТ «Укртатнафта», які б підтверджували, що позивач передав, а АТ «Укртатнафта» прийняло на зберігання нафту в кількості 15223,938 тонн власності відповідача. Також позивачем не надано відповідачу жодного акту Інвентаризації нафти між позивачем та АТ «Укртатнафта» на підтвердження фактичної наявності у АТ «Укртатнафта» на зберіганні 15223,938 тонн нафти власності відповідача. Отже, позивачем не було надано відповідачу первинні документи на підтвердження факту знаходження нафти в кількості 15223,938 тонн власності відповідача на зберіганні на терміналі АТ «Укртатнафта» чи в будь-якому іншому місці після її вивезення з терміналу позивача.
Після вивезення нафти з терміналу позивача, відповідач неодноразово звертався до позивача з приводу надання первинних документів, проте позивач лише посилався на непідписання документів з боку АТ «Укртатнафта».
На думку відповідача, у зв`язку з тим, що позивач після вивезення нафти зі свого терміналу не надав акти приймання-передачі нафти на зберігання в кількості 15223,938 тонн власності відповідача, підписаний між позивачем та АТ «Укртатнафта», то немає дати, з якої починається нарахування плати за зберігання нафти після її вивезення з терміналу позивача, невідомий час та місце фактичного зберігання нафти, невідомо з якої дати нафта зберігалася на терміналі АТ «Укртатнафта», чи взагалі вона там зберігалася, за якою вартістю рахувати послуги зі зберігання. Отже, у відповідача не було підстав (не було первинних документів) для оплати за зберігання майна, тому відповідач правомірно зупинив оплату послуг зі зберігання, приймаючи до уваги, що має місце прострочка кредитора з наданням первинних документів.
Поряд з тим, відповідач зазначає, що згідно із наданими позивачем документами, в період березень-квітень 2022 року нафта в кількості 15222,938 тонн власності відповідача була переміщена з терміналу позивача на термінал АТ «Укртатнафта», однак відповідальним перед відповідачем за збереження нафти відповідно до п.3.1. Договору залишився первісний Зберігач - позивач.
Відповідач надіслав позивачу лист-вимогу №1-25/24 від 06.02.2025 р, в якому просив позивача до 28.02.2025 р. повернути відповідачу нафту в кількості 15222,938 тонн зі зберігання. У відповідь відповідач отримав від позивача лист від 19.02.2025 р. № 58-05, в якому повідомлялося, що на підставі Договору на надання послуг зі зберігання Товару №686/10/2120 від 28.12.2015 р. між позивачем («Поклажодавець») та АТ «Укртатнафта» («Зберігач»), позивачем на адресу АТ «Укртатнафта» направлено лист за №58-04 від 13.02.2025 р. з вимогою надання інформації в найкоротший термін про готовність повернення зі зберігання нафти в кількості 15222,938 тонн власності відповідача.
30.06.2025 р. відповідачем повторно надіслано на адресу позивача вимогу №1-25/122 від 30.06.2025 р., в якій нагадав позивачу про необхідність негайного виконання передбаченого п.п.4.1.2. п.4.1. Договору зберігання №32/13-079/08 від 01.08.2013 р. зобов`язання з повернення відповідачу 15222,938 тонн нафти власності відповідача зі зберігання.
Враховуючи той факт, що позивач, не зважаючи на чисельні письмові вимоги з боку відповідача, не надав доказів передання нафти на зберігання в резервуари АТ «Укртатнафта», тобто, не надав первинні документи, всупереч умовам Договору на письмову вимогу Поклажодавця не повернув відповідачу 15222,938 тонн нафти в строк до 28.02.2025 р., відповідач вважає, що з 01.03.2025 р. позивач утримував належне відповідачу майно – нафту в кількості 15222,938 тонн безпідставно і незаконно.
Відповідач зазначає, що за твердженням АТ «Укртатнафта», внаслідок ракетних ударів по АТ «Укртатнафта» було знищено 10946,766 тонн нафти власності відповідача, зокрема: 21.06.2025 р. - 2195,49 тонн, 29.06.2025 р. - 4575,62 тонн, 19.08.2025 р. – 4175,656 тонн. На підтвердження цього твердження, відповідачу у лютому 2026 року були надані завірені АТ «Укртатнафта» копії сертифікатів, виданих на підтвердження настання для АТ «Укртатнафта» форс-мажорних обставин.
Відповідач вказує, що з 15223,938 тонн нафти, які були передані на зберігання позивачу, 02.02.2026 р. було повернуто відповідачу лише 4277,172 тонн нафти на терміналі АТ «Укртатнафта», що підтверджується Актом від 02.02.2026 р. приймання–передачі зі зберігання до Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р.
Відповідач зазначає, що враховуючи отримання позивачем листа-вимоги № 1-25/24 від 06.02.2025 р. щодо повернення майна зі зберігання до 28.02.2025 р. (до ракетних ударів), позивач є таким, що прострочив виконання передбаченого п.п. 4.1.2. п. 4.1. Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. зобов`язання з повернення відповідачу 15222,938 тонн нафти власності відповідача зі зберігання.
Отже, відповідач стверджує, що втрата 10946,766 тонн нафти є наслідком неправомірної і необґрунтованої бездіяльності з боку позивача, внаслідок якої відповідач поніс збитки на загальну суму 229882086,00 грн., виходячи з ціни за 1 тонну нафти у розмірі 21000,00 грн. з ПДВ. Посилатися на форс-мажорні обставини позивач не має права, оскільки має місце прострочка у виконанні зобов`язання з повернення майна із зберігання, а сертифікати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видані Полтавською Торгово-промисловою палатою 15.08.2025 р. для іншої особи – АТ «Укрнафта».
Таким чином, на думку відповідача, оскільки має місце прострочення позивачем виконання зобов`язання щодо повернення відповідачу нафти зі зберігання, що стало наслідком втрати нафти та нанесення збитків відповідачу, у відповідача відсутній обов`язок щодо оплати позивачу коштів за зберігання нафти.
Також, відповідач вважає, що оскільки має місце прострочення кредитора, відповідач не є таким, що прострочив. Отже, неустойка, інфляційні витрати та 3% річних не підлягають стягненню. Крім того, той факт, що відповідачу завдано великі збитки неправомірною бездіяльністю позивача, є підстави для відмови у стягненні неустойки, інфляційних витрат та 3% річних.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідачем не спростовано законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Позивач зазначає, що ним заявлено позовні вимоги у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг на підставі Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р.
Позивач стверджує, що за період виконання умов Договору між позивачем і відповідачем були підписані відповідні Акти приймання виконаних робіт на загальну суму 17767228,77 грн., за які оплата відповідачем не була проведена. Підписання відповідачем зазначених актів підтверджує визнання відповідачем факту надання позивачем послуг зі зберігання нафти за період до травня 2025 року включно. Також у кожному з наведених актів зазначене місце зберігання (на терміналі ПАТ «УКРТАТНАФТА»).
Позивач вказує, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує та не спростовує факту погодження та підписання ним актів приймання виконаних робіт за період до травня 2025 року включно. Фактично відповідач відмовився погоджувати та підписувати акти приймання виконаних робіт згідно Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. починаючи з червня 2025 року, що підтверджується наданими відповідачем додатками до відзиву на позовну заяву. Проте, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення коштів виключно за період надання послуг (виконання робіт) – до травня 2025 року включно на підставі погоджених відповідачем актів, а подальша відмова відповідача від погодження (підписання) актів за наступні періоди не спростовує заявленого розміру основного боргу в складі позовних вимог.
Позивач вважає, що твердження відповідача про те, що немає дати, з якої починається нарахування плати за зберігання нафти після її вивезення з терміналу позивача, оскільки позивачем не надано відповідних актів приймання-передачі нафти на зберігання підписаних між позивачем та АТ «Укртатнафта», є проявом суперечливої поведінки відповідача та спробою «легітимізувати» невиконання ним зобов`язань в частині оплати погоджених відповідачем актів, оскільки:
- відповідач був поінформований про перевезення нафти на термінал АТ «Укртатнафта», оскільки ним було затверджено звіти Зберігача (позивача) по наданих транспортних послугах;
- відповідач здійснив повне погашення (шляхом зарахування зустрічних вимог) витрат (послуг), пов`язаних із переміщенням у березні-квітні 2022 року нафти на термінал АТ «Укртатнафта»;
- відповідач підписував акти виконаних робіт із зазначенням терміналу зберігання (термінал АТ «Укртатнафта»), а також їх без жодних зауважень оплачував у попередні періоди (повний розрахунок відповідачем проведено до травня 2024 року включно), а заборгованість відповідача почала формуватися із червня 2024 року.
Також, позивач просить врахувати, що відсутність підписаних зі сторони АТ «Укртатнафта» актів приймання-передачі нафти між позивачем та АТ «Укртатнафта» виникла не з вини позивача, а внаслідок ускладнень в роботі системи документообігу та пошкодження серверів АТ «Укртатнафта» через ворожі атаки.
Крім того, позивач вказує, що вартість витрат зі зберігання нафти на терміналі АТ «Укртатнафта» було включено до складу кредиторських вимог АТ «Укртатнафта» у справі № 914/3681/23 про банкрутство позивача.

Відповідачем подано заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому зазначається, що відповідач відхиляє пояснення, міркування та аргументи позивача, викладені у відповіді на відзив з наступних підстав.
Відповідач вважає, що не повинен спростовувати обґрунтованість позовних вимог, а обов`язок доведення законності та підставності заявлених позовних вимог лежить саме на позивачу.
Відповідач вказує, що до висновку про відсутність доказів знаходження нафти в кількості 15223,938 тонн власності відповідача на зберіганні на терміналі АТ «Укртатнафта» і відповідно про відсутність доказів надання послуг зі зберігання дійшов не відповідач, а прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора Ярослав Баглєй у клопотанні про накладення арешту у кримінальному провадженні від 09.08.2024 р.
Відповідач зазначає, що у позивача повинні бути в наявності щомісячні акти звірки запасів з АТ «Укртатнафта». Однак, позивачем не надано такі акти відповідачу. Відповідач вважає, що саме ці акти звірки запасів є належними доказами наявності нафти власності відповідача на терміналах АТ «Укртатнафта» у спірний період.
Відповідач звертає увагу на наступні невідповідності у поданих позивачем в якості доказів документах, що свідчить про недостовірність даних, що в них містяться:
1. Позивач всупереч умовам Договору № 686/10/2120 та нормам Інструкції №281/171/578/155 не надав Акту приймання нафти за кількістю за формою № 5-НП, складеного за результатом комісійного приймання нафти під час її надходження залізничним транспортом за підписами осіб, які брали участь у прийманні нафти.
2. Акти приймання-передачі товару на зберігання від 14.03.2022 р. № 51 та від 16.03.2022 р. № 52, що підписані лише однією стороною, не надавалися позивачем адвокату Гризодубу Я. Д. на його адвокатські запити від 19.08.2024 р., 16.01.2025 р., що свідчить про їх відсутність на дати відповідей позивача на зазначені адвокатські запити.
3. Акти приймання-передачі товару на зберігання до Договору на надання послуг зі зберігання нафти № 686/10/2120 від 28.12.2015 р., додані представником позивача - розпорядником майна, арбітражним керуючим Ткачуком О. В. до клопотання від 11.03.2026 р. про долучення документів не співпадають з актами приймання-передачі товару на зберігання до Договору на надання послуг зі зберігання нафти № 686/10/2120 від 28.12.2015 р., наданими позивачем адвокату Гризодубу Я. Д. на його адвокатські запити, а саме: надані Ткачуком О. В. акти приймання-передачі товару на зберігання № 53 від 17.03.2022 р., № 54 від 18.03.2022р., № 55 від 19.03.2022 р., № 56 від 19.03.2022 р., № 57 від 21.03.2022 р. мають іншу дату складання та в них зазначена інша вага нафти, ніж в наданих позивачем адвокату Гризодубу Я. Д. на його адвокатські запити актах приймання-передачі товару на зберігання №53 від 14.03.2022 р., № 54 від 16.03.2022 р., № 55 від 17.03.2022 р., № 56 від 18.03.2022 р., № 57 від 19.03.2022 р.
Відповідач вважає, що, оскільки надані позивачем суду і надані позивачем відповідачу акти №№ 53-57 приймання-передачі товару на зберігання до Договору на надання послуг зі зберігання нафти № 686/10/2120 від 28.12.2015 р. не співпадають між особою, потрібно дослідити їх оригінали на предмет достовірності первинних документів, зокрема, внесення неправдивих відомостей до документа або зміна його змісту.
Також, відповідач вважає, що оскільки Акти №№ 51-63 приймання-передачі товару на зберігання до Договору на надання послуг зі зберігання нафти №686/10/2120 від 28.12.2015 р. містять розбіжності та не підписані обома сторонами, вони не є належними доказами знаходження 15223,938 тонн нафти власності відповідача на терміналі АТ «Укртатнафта» та відповідно надання позивачем послуг зі зберігання цієї нафти.
Отже, відповідач стверджує, що у нього не було підстав (не було первинних документів) для оплати зберігання майна, тому відповідач правомірно зупинив оплату послуг зі зберігання, приймаючи до уваги, що має місце прострочка кредитора з наданням первинних документів. Правова позиція відповідача була викладена у листі від 04.07.2025 р. № 1-25/127 (додаток № 31 до відзиву на позовну заяву), а саме: питання щодо оплати послуг зі зберігання нафти в кількості 15223,938 тонн за Договором зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. може бути розглянуте лише після надання позивачем первинних документів.
Крім того, відповідач вказує, що позивач у відповіді на відзив не навів жодних аргументів на доводи відповідача про те, що відповідно до листа позивача від 16.10.2024 р. №58-87 на час складання листа (станом на 16.10.2024 р.) позивач – Зберігач за Договором зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. мав вільні ємності, тобто, мав можливість забезпечити приймання та подальше зберігання нафти в кількості 16 тис. тонн на власному терміналі за адресою: м. Дрогобич, вул. Бориславська, 82. Також, позивач не заперечує, що відповідач надсилав позивачу лист-вимогу №1-25/24 від 06.02.2025 р., в якому просив позивача до 28 лютого 2025 року повернути відповідачу нафту в кількості 15222,938 тонн зі зберігання, і відповідно з 01 березня 2025 року позивач утримував належне відповідачу майно – нафту в кількості 15222,938 тонн безпідставно і незаконно. Нічого не заперечував позивач і на твердження відповідача, що, враховуючи отримання позивачем листа-вимоги №1-25/24 від 06.02.2025 р. щодо повернення майна зі зберігання до 28.02.2025 р. (до ракетних ударів), позивач є таким, що прострочив виконання передбаченого п.п.4.1.2. п.4.1. Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. зобов`язання з повернення відповідачу 15222,938 тонн нафти власності відповідача зі зберігання.
Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних взагалі не відповідають передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частині 1 статті 627 Цивільного Кодексу України засадам справедливості та добросовісності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
Акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» подало пояснення третьої особи щодо позову, в яких АТ «Укртатнафта» підтверджує відповідність дійсним обставинам та подіям тих доводів та доказової бази, які наведені у позовній заяві ПАТ «НПК-Галичина», зокрема вказує таке:
На підставі договору від 28.12.2015 № 686/10/2120 на надання послуг зі зберігання нафти у березні–квітні 2022 року АТ «Укртатнафта» прийняло від ПАТ «НПК-Галичина» та розмістило на зберігання у резервуарах Кременчуцького нафтопереробного заводу, у тому числі, 15223,938 тонн нафти, яка надійшла залізничним транспортом.
Приймання нафти на зберігання здійснювалося партіями відповідно до обсягів фактично отриманої нафти і було оформлено наступними актами приймання-передачі товару на зберігання: від 14.03.2022 р. № 51, від 16.03.2022 р. № 52, від 17.03.2022 р. № 53, від 18.03.2022 р. № 54, від 19.03.2022 р. № 56, від 21.03.2022 р. № 58, від 23.03.2022 р. № 59, від 24.03.2022 р. № 60, від 05.04.2022 р. № 61, від 06.04.2022 р. № 62, від 30.04.2022 р. № 63.
На виконання умов Договору від 28.12.2015 р. № 686/10/2120, ПАТ «НПК-Галичина» здійснювало оплату послуг зберігання, у тому числі 15223,938 тонн нафти, на підставі рахунків на оплату та актів наданих послуг з приймання та зберігання товару.
За весь час знаходження нафти на зберіганні в резервуарах АТ «Укртатнафта» щомісячно проводилась інвентаризація матеріальних цінностей (зі складанням актів інвентаризації за формою № 30-НП), переданих на відповідальне зберігання станом на перше число кожного звітного місяця.
На момент відкриття провадження у справі № 914/3681/23 про банкрутство ПАТ «НПК-Галичина», у ПАТ «НПК-Галичина» були наявні невиконані грошові зобов`язання перед АТ «Укртатнафта», у тому числі – за послуги зберігання нафти за Договором від 28.12.2015 р. № 686/10/2120.
АТ «Укртатнафта» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою у справі № 914/3681/23 про визнання грошових вимог до ПАТ «НПК-Галичина», включаючи вимоги за Договором від 28.12.2015 р. № 686/10/2120.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.10.2024 р. у справі № 914/3681/23 визнано грошові вимоги АТ «Укртатнафта» до ПАТ «НПК-Галичина» за договором від 28.12.2015 № 686/10/2120 у розмірі 29818283,45 грн., з яких: 8796930,37 грн. - за послуги зберігання нафти за період з 01.08.2022 р. по 31.01.2023р.; 18353112,09 грн. - за послуги зберігання нафти за період з 01.02.2023 р. по 25.12.2023 р.; 296707,63 грн. - інфляційні нарахування згідно статті 625 ЦК України; 224452,04 грн. - три проценти річних згідно статті 625 ЦК України; 2147081,32 грн. - пеня за порушення строків оплати.
Станом на 20.06.2025 р. на зберіганні в резервуарах АТ «Укртатнафта» знаходилось, у тому числі, 15223,938 тонн нафти, отриманої від ПАТ «НПК-Галичина» залізничним транспортом у березні-квітні 2022 року.
21.06.2025 р., 29.06.2025 р. та 19.08.2025 р. відбулися комбіновані масовані обстріли технологічних об`єктів Кременчуцького нафтопереробного заводу повітряними засобами ураження, внаслідок яких було пошкоджено та зруйновано технологічне обладнання, резервуари, естакади трубопроводів, міжцехові комунікації, з вигоранням нафтової сировини та нафтопродуктів, які в них знаходилися на момент обстрілу, у тому числі – 10946,766 тонн нетто нафти, отриманої від ПАТ «НПК-Галичина» залізничним транспортом у березні-квітні 2022 року.
За фактами вищевказаних обстрілів, слідчим відділом УСБУ в Полтавській області були зареєстровані кримінальні провадження № 22025170000000202 (за фактом обстрілу 21.06.2025 р.), № 22025170000000209 (за фактом обстрілу 29.06.2025 р.) та № 22025170000000269 (за фактом обстрілу 19.08.2025 р.) з правовою кваліфікацією за частиною першою статті 438 Кримінального кодексу України – за фактом вчинення зс рф порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, яке виразилося у бомбардуванні незахищених міст, будівель, що використовуються виключно цивільним населенням, внаслідок чого повітряними засобами ураження здійснено обстріл технологічних об`єктів Кременчуцького НПЗ.
АТ «Укртатнафта» невідкладно повідомляло ПАТ «НПК-Галичина» про настання обставин непереборної сили та надавало копії сертифікатів торгово-промислової палати на підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у вигляді комбінованих обстрілів технологічних об`єктів Кременчуцького нафтопереробного заводу повітряними засобами ураження, в результаті яких було знищено частину нафти, розміщеної в резервуарах АТ «Укртатнафта» на підставі Договору від 28.12.2015 р. № 686/10/2120, що унеможливило виконання зобов`язань Зберігача (АТ «Укртатнафта») в частині забезпечення схоронності нафти, прийнятої на зберігання та в частині повернення нафти на вимогу Поклажодавця (ПАТ «НПК-Галичина») у тій кількості, в якій вона була прийнята на зберігання.
Додатково, АТ «Укртатнафта» на адресу ПАТ «НПК - Галичина» надсилались копії актів інвентаризації нафти за формою № 30-НП станом на 01.07.2025 р. та 01.09.2025 р., які є підставою для коригування даних бухгалтерського обліку щодо кількості нафти на відповідальному зберіганні за Договором.
На підставі викладеного, АТ «Укртатнафта» вказує, що наведені ПАТ «НПК-Галичина» у позові обставини відповідають дійсності і підтверджуються належними та допустимими доказами, згідно яких до 21.06.2025 р. на підставі Договору зберігання від 28.12.2015 р. № 686/10/2120 в резервуарах АТ «Укртатнафта» знаходилась на зберіганні нафта, отримана від ПАТ «НПК-Галичина», у тому числі – 15223,938 тонн нетто нафти, отриманої залізничним транспортом у березні-квітні 2022 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне:
01.08.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс-Галичина» (Зберігач, позивач у справі) та Спільним підприємством «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю (Поклажодавець, відповідач у справі) укладено Договір зберігання № 32/13-79/08 (надалі - Договір зберігання № 32/13-79/08).
Згідно з п. 1.1. Договору зберігання № 32/13-79/08, Зберігач (позивач) зобов`язується прийняти на зберігання та зберігати нафту (далі - Майно) передане йому Поклажодавцем (відповідачем), і повернути Майно на умовах, визначених цим Договором, а Поклажодавець зобов`язується передати Зберігачу Майно та відшкодовувати його витрати, пов`язані з виконанням цього Договору.
Також між позивачем та відповідачем укладено додаткові угоди до Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р., а саме:
- Додаткова угода № 1 від 29.12.2014 р. про продовження строку дії Договору до 31.12.2015 р.;
- Додаткова угода № 2 від 30.12.2016 р. про продовження строку дії Договору до 31.12.2017 р.;
- Додаткова угода № 3 від 30.12.2021 р., щодо порядку приймання Майна на зберігання;
- Додаткова угода № 4 від 09.03.2022 р., щодо зберігання Майна;
- Додаткова угода № 5 від 11.03.2022 р., щодо понесення Зберігачем витрат, пов`язаних з переміщенням нафти до резервуарів ПАТ «Укртатнафта»;
- Додаткова угода № 5 від 30.01.2024 р., щодо відшкодування вартості послуг з приймання Майна трубопровідним транспортом в резервуари Зберігача.
Відповідно до п. 3.1. Договору зберігання № 32/13-79/08, в редакції Додаткової угоди № 4 від 09.03.2022 р., Майно, передане на зберігання, зберігається на терміналі Зберігача, що знаходиться за адресою: м. Дрогобич, вул. Бориславська, 82. Передача Поклажодавцем Майна та прийняття його Зберігачем на зберігання оформляється відповідним Актом приймання-передачі Майна, що підписується уповноваженими представниками Сторін. У разі необхідності Зберігач має право передати на зберігання (перемістити) Майно Поклажодавця іншому суб`єкту господарювання, що надає Зберігачу послуги зі зберігання, на підставі діючих договорів зберігання. При цьому, компенсація Поклажодавцем підтверджених витрат Зберігача стосовно транспортних послуг обумовлюються Сторонами додатково, шляхом підписання відповідних Додатків або Додаткових Угод до Договору. В цьому випадку відповідальним перед Поклажодавцем за збереження Майна залишається первісний Зберігач.
Пунктом 4.3. Договору зберігання № 32/13-79/08 передбачено, що Поклажодавець зобов`язується: передавати Майно Зберігачу на зберігання (в кількості згідно Актів приймання-передачі Майна) та надавати товарно-транспортні документи, а також, за окремою вимогою Зберігача надавати сертифікати відповідності та/або паспорти якості на Майно (пп. 4.3.1.); своєчасно сплачувати Зберігачу передбачені цим Договором платежі, пов`язані із зберіганням Майна (пп. 4.3.2.).
Згідно з п. 4.4. Договору зберігання № 32/13-79/08, сторони зобов`язуються підписувати акти виконаних робіт (наданих послуг) щомісячно, до 5 числа місяця наступного за звітним (місяцем в якому надавались послуги по зберіганню).
Відповідно до 6.1. Договору зберігання № 32/13-79/08, в редакції Додаткової угоди № 6 від 30.01.2024 р., Поклажодавець відшкодовує Зберігачу витрати по зберіганню Майна в розмірах згідно Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Нарахування плати за зберігання Майна по цьому Договору починається з дати зазначеної в Акті приймання-передачі Майна на зберігання та здійснюється за час фактичного зберігання Майна. Поклажодавець відшкодовує Зберігачу вартість послуг з приймання Майна трубопровідним транспортом в резервуари Зберігача в розмірі - 21,00 грн. (двадцять одна грн. 00 коп.) з ПДВ за одну тонну нетто.
Відповідно до Додатку № 1 від 01.04.2015 р. до Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р., Сторони прийшли до згоди встановити наступні розміри витрат Зберігача, які Поклажодавець зобов`язується відшкодувати Зберігачу згідно Договору:
- вартість зберігання 1 нетто тонни нафти за одну добу протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту передачі нафти на зберігання - 1,20 грн. в т.ч. ПДВ;
- вартість зберігання 1 нетто тонни нафти за одну добу понад 60 (шістдесят) календарних днів з моменту передачі нафти на зберігання - 6,40 грн. в т.ч. ПДВ.
На виконання умов Договору зберігання № 32/13-79/08, відповідачем передано позивачу, а позивачем прийнято на зберігання 15223,938 тонн нафти, що підтверджується відповідними Актами приймання-передачі на зберігання до Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р., а саме: Акт від 21.03.2021 р., Акт від 28.03.2021 р., Акт від 07.04.2021 р., Акт від 14.04.2021 р., Акт від 20.04.2021р., Акт від 27.04.2021 р., Акт від 12.05.2021 р., Акт від 18.05.2021 р., Акт від 24.05.2021 р., Акт від 29.05.2021 р., Акт від 08.06.2021 р., Акт від 23.06.2021 р., Акт від 30.06.2021 р., Акт від 10.07.2021 р., Акт від 20.07.2021 р., Акт від 29.07.2021р., Акт від 07.08.2021 р., Акт від 17.08.2021 р., Акт від 29.08.2021 р., Акт від 14.09.2021 р., Акт від 25.09.2021 р., Акт від 30.09.2021 р., Акт від 14.10.2021 р., Акт від 24.10.2021 р., Акт від 29.10.2021 р., Акт від 09.11.2021 р., Акт від 24.11.2021р., Акт від 27.11.2021 р., Акт від 28.11.2021 р., Акт від 07.12.2021 р., Акт від 17.12.2021 р., Акт від 31.12.2021 р., Акт від 09.01.2022 р., Акт від 18.01.2022 р., Акт від 28.01.2022 р., Акт від 10.02.2022 р., Акт від 20.02.2022 р., Акт від 25.02.2022р., Акт від 06.03.2022 р., Акт від 15.03.2022 р., Акт від 31.03.2022 р., Акт від 08.03.2022 р., Акт від 19.04.2022 р., Акт від 27.04.2022 р.
У свою чергу, у березні–квітні 2022 року, позивач перемістив нафту відповідача у кількості 15223,938 тонн на термінали АТ «Укртатнафта», відповідно до укладеного договору між позивачем та АТ «Укртатнафта» № 686/10/2120 від 28.12.2015 р.
Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, починаючи з моменту підписання Договору зберігання № 32/13-79/08 та до травня 2024 року включно відповідач виконував зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг зберігання за Договором. 
Водночас, починаючи з червня 2024 року відповідач припинив виконання зобов`язань з оплати послуг зберігання нафти, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за надані позивачем послуги за Договором зберігання № 32/13-79/08.
За результатами наданих позивачем послуг за які відповідач не здійснив оплату, між позивачем та відповідачем були підписані Акти приймання виконаних робіт згідно Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. на терміналі ПАТ «Укртатнафта» на загальну суму 17767228,77 грн., а саме: Акт від 30.06.2024 р. на суму 1408518,74 грн., Акт від 31.07.2024 р. на суму 1455469,37 грн., Акт від 31.08.2024 р. на суму 1455469,37 грн., Акт від 30.09.2024 р. на суму 1408518,74 грн., Акт від 31.10.2024 р. на суму 1455469,37 грн., Акт від 30.11.2024 р. на суму 1408518,74 грн., Акт від 31.12.2024 р. на суму 1455469,37 грн., Акт від 31.01.2025 р. на суму 1455469,37 грн., Акт від 28.02.2025 р. на суму 1314617,50 грн., Акт від 31.03.2025 р. на суму 1455469,37 грн., Акт від 30.04.2025 р. на суму 1408518,74 грн., Акт від 31.05.2025 р. на суму 1455469,37 грн.
У п. 2 та п. 3 вказаних Актів приймання виконаних робіт зазначено, що Зберігач (позивач) виконав послуги зі зберігання товару Поклажодавця (відповідача) в повному обсязі відповідно до Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. Сторони не мають претензій одна до одної щодо виконаних послуг в рамках Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р.
Згідно з п. 6.2. Договору зберігання № 32/13-79/08, розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом безготівкового перерахування необхідних до сплати грошових сум на поточний рахунок Зберігача, вказаний в розділі 11. цього Договору, протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами акту виконаних робіт (наданих послуг).
Однак, порушуючи умови Договору зберігання № 32/13-79/08, відповідач не здійснив оплати за послуги зберігання, надані за період червень 2024 року – травень 2025 року, в наслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 17767228,77 грн.
18.06.2025 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 32/25-051 про погашення заборгованості за надані послуги із нарахуванням 3% річних та інфляційних витрат. Однак, відповідач не здійснив оплату за надані послуги.
За неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано і заявлено до стягнення з відповідача 1498843,94 грн. інфляційних втрати та 587191,49 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Статтею 943 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за договором зберігання особисто. Зберігач має право передати річ на зберігання іншій особі у разі, якщо він вимушений це зробити в інтересах поклажодавця і не має можливості отримати його згоду. Про передання речі на зберігання іншій особі зберігач зобов`язаний своєчасно повідомити поклажодавця. У разі передання зберігачем речі на зберігання іншій особі умови договору зберігання є чинними і первісний зберігач відповідає за дії особи, якій він передав річ на зберігання.
Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ч. 1 ст. 946 ЦК України). Витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання (ч. 1 ст. 947 ЦК України).
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги зі зберігання нафти за період червень 2024 року – травень 2025 року згідно умов Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р., а також нарахованих позивачем інфляційний втрат та 3% річних у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання.
Акти приймання виконаних робіт згідно Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. на терміналі ПАТ «Укртатнафта» від 30.06.2024 р., від 31.07.2024 р., від 31.08.2024 р., від 30.09.2024 р., від 31.10.2024 р., від 30.11.2024 р., від 31.12.2024р., від 31.01.2025 р., від 28.02.2025 р., від 31.03.2025 р., від 30.04.2025 р., від 31.05.2025 р. які підписані відповідачем без зауважень, підтверджують надання позивачем послуг по зберіганню нафти згідно Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. та прийняття таких послуг відповідачем.
Щодо твердження відповідача про те, що немає дати, з якої починається нарахування плати за зберігання нафти після її вивезення з терміналу позивача, оскільки позивачем не надано відповідачу первинних документів (актів прийому-передачі нафти на зберігання між позивачем та АТ «Укртатнафта», актів інвентаризації нафти між позивачем та АТ «Укртатнафта») на підтвердження факту знаходження нафти в кількості 15223,938 тонн власності відповідача на зберіганні на терміналі АТ «Укртатнафта» згідно умов Договору на надання послуг зі зберігання нафти № 686/10/2120 від 28.12.2015 р., укладеного між позивачем та АТ «Укртатнафта», суд зазначає таке.
Умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р., стягнення заборгованості по якому є предметом даного спору, передбачено, що нарахування плати за зберігання майна по цьому Договору починається з дати зазначеної в Акті приймання-передачі майна на зберігання та здійснюється за час фактичного зберігання майна (п. 6.1.).
Отже, сторонами погоджено, що нарахування плати за зберігання нафти починається саме з дати зазначеної в Акті приймання-передачі майна на зберігання до Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р., тобто з дати передання відповідачем позивачу та прийняття позивачем від відповідача нафти на зберігання.
Умовами Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р. не передбачено встановлення іншої дати початку нарахування плати за зберігання майна у разі переміщення майна на зберігання іншому суб`єкту господарювання.
Вказане спростовує твердження відповідача про те, що відсутня дата, з якої починається нарахування плати за зберігання нафти.
Інші доводи відповідача, викладені у заявах по суті справи, зводяться до ненадання позивачем доказів переміщення нафти в кількості 15223,938 тонн власності відповідача на термінал АТ «Укртатнафта», з яким у позивача укладено Договір на надання послуг зі зберігання нафти № 686/10/2120 від 28.12.2015 р.; ненадання позивачем доказів на підтвердження факту знаходження нафти в кількості 15223,938 тонн власності відповідача на зберіганні на терміналі АТ «Укртатнафта» чи в будь-якому іншому місці після її вивезення з терміналу позивача; неповернення позивачем відповідачу нафти у встановлені договором строки.
Вказані доводи відповідача не стосуються обставин, які спростовують заявлені позовні вимоги і не мають значення для розгляду даної справи, оскільки предметом даного спору є стягнення заборгованості за надані послуги зі зберігання нафти згідно умов Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р., укладеного між позивачем ті відповідачем.
Надання позивачем послуг зі зберігання нафти згідно умов Договору зберігання № 32/13-79/08 від 01.08.2013 р. за період червень 2024 року – травень 2025 року на загальну суму 17767228,77 грн., стягнення заборгованості за які є предметом даного спору, та прийняття таких послуг відповідачем, підтверджується підписаними між сторонами Актами приймання виконаних робіт згідно Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. на терміналі ПАТ «Укртатнафта» за спірний період. Підписання Актів приймання виконаних робіт є підставою для проведення розрахунків за Договором зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р.
Відповідно до п. 6.2. Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р., відповідач зобов`язаний був оплатити позивачу за надані послуги зі зберігання протягом 20 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (наданих послуг).
Порушуючи умови Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р., відповідач не здійснив оплати за надані позивачем послуги за період червень 2024 року – травень 2025 року, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 17767228,77 грн.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1498843,94 грн. інфляційних втрати та 587191,49 грн. 3% річних.
Враховуючи положення п. 6.2. Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р., яким встановлено, що оплата за надані послуги зі зберігання здійснюється протягом 20 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (наданих послуг), відповідач повинен був оплати позивачу за надані послуги в такі строки:
- за Актом від 30.06.2024 р. на суму 1408518,74 грн. до 21.07.2024 р.;
- за Актом від 30.06.2024 р. на суму 630250,72 грн. до 21.07.2024 р.;
- за Актом від 31.07.2024 р. на суму 1455469,37 грн. до 21.08.2024 р.;
- за Актом від 31.08.2024 р. на суму 1455469,37 грн. до 21.09.2024 р.;
- за Актом від 30.09.2024 р. на суму 1408518,74 грн. до 21.10.2024 р.;
- за Актом від 31.10.2024 р. на суму 1455469,37 грн. до 21.11.2024 р.;
- за Актом від 30.11.2024 р. на суму 1408518,74 грн. до 21.12.2024 р.;
- за Актом від 31.12.2024 р. на суму 1455469,37 грн. до 21.01.2025 р.;
- за Актом від 31.01.2025 р. на суму 1455469,37 грн. до 21.02.2025 р.;
- за Актом від 28.02.2025 р. на суму 1314617,50 грн. до 21.03.2025 р.;
- за Актом від 31.03.2025 р. на суму 1455469,37 грн. до 21.04.2025 р.;
- за Актом від 30.04.2025 р. на суму 1408518,74 грн. до 21.05.2025 р.;
- за Актом від 31.05.2025 р. на суму 1455469,37 грн. до 21.06.2025 р.
Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем за період 21.07.2024 р. – 04.02.2026 р. по кожному Акту приймання виконаних робіт окремо, а саме:
- на заборгованість у розмірі 1408518,74 грн. (Акт від 30.06.2024 р.) за період з 21.07.2024 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 630250,72 грн. (Акт від 30.06.2024 р.) за період з 21.07.2024 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1455469,37 грн. (Акт від 31.07.2024 р.) за період з 21.08.2024 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1455469,37 грн. (Акт від 31.08.2024 р.) за період з 21.09.2024 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1408518,74 грн. (Акт від 30.09.2024 р.) за період з 21.10.2024 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1455469,37 грн. (Акт від 31.10.2024 р.) за період з 21.11.2024 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1408518,74 грн. (Акт від 30.11.2024 р.) за період з 21.12.2024 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1455469,37 грн. (Акт від 31.12.2024 р.) за період з 21.01.2025 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1455469,37 грн. (Акт від 31.01.2025 р.) за період з 21.02.2025 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1314617,50 грн. (Акт від 28.02.2025 р.) за період з 21.03.2025 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1455469,37 грн. (Акт від 31.03.2025 р.) за період з 21.04.2025 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1408518,74 грн. (Акт від 30.04.2025 р.) за період з 21.05.2025 р. по 04.02.2026 р.;
- на заборгованість у розмірі 1455469,37 грн. (Акт від 31.05.2025 р.) за період з 21.06.2025 р. по 04.02.2026 р.
Розглянувши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, здійсненні позивачем, суд дійшов висновку, що такі розрахунки є правильними.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за Договором зберігання № 32/13-079/08 від 01.09.2013 р. у розмірі 19853264 грн. 20 коп. (з яких: 17767228,77 грн. – основний борг; 1498843,94 грн. – інфляційні втрати; 587191,49 грн. – 3% річних) обґрунтований, підтверджений належними доказами та підлягає задоволенню.
Доводи відповідача, викладені у заявах по суті справи, не стосуються предмету даного спору, не спростовують наявності заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги зі зберігання нафта за умовами Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р. та не спростовують обов`язку відповідача здійснити оплату за надані позивачем послуги зберігання нафти згідно Договору зберігання № 32/13-079/08 від 01.08.2013 р.
Щодо стягнення судового збору.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
Відповідно до підпункту 3) пункту 21 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) позовної заяви майнового характеру в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позовна заява Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 19853264 грн. 20 коп. заборгованості подана до суду в електронній формі.
Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 238239,17 грн. (19853264,20 грн.*1,5%*0,8).
Як зазначалось, ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.02.2026р. про відкриття провадження у даній справі задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позову та постановлено відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір за розгляд позовної заяви у цій справі у розмірі 238239,17 грн. слід стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за Договором зберігання № 32/13-079/08 від 01.09.2013 р. у розмірі 19853264 грн. 20 коп. (з яких: 17767228,77 грн. – основний борг; 1498843,94 грн. – інфляційні втрати; 587191,49 грн. – 3% річних) – задоволити.
2. Стягнути з Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Шкільна, буд. 28А, м.Борислав, Львівська область, 82300; ідентифікаційний код 22402928) на користь Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (вул. Бориславська, буд. 82, м. Дрогобич, Львівська область, 82100; ідентифікаційний код 00152388) 19853264 грн. 20 коп. (з яких: 17767228,77 грн.– основний борг; 1498843,94 грн. – інфляційні втрати; 587191,49 грн. – 3% річних).
3. Стягнути з Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Шкільна, буд. 28А, м.Борислав, Львівська область, 82300; ідентифікаційний код 22402928) в дохід Державного бюджету України 238239 грн. 17 коп. судового збору.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 травня 2026 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.