ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.06.2026	Справа №910/4494/26	
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу 
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 
до Публічне акціонерне товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 
про стягнення 183 408, 96 грн, -

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 183 408, 96 грн
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.
24.04.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позову заяву згідно з яким заперечує проти заявлених позовних вимог зазначаючи зокрема про те, що строк експлуатації пошкодженого автомобіля перевищував 5 років до настання дтп; відповідачу не було надано для огляду пошкоджений автомобіль, а тому ним було складено ремонту калькуляцію відповідно до якої вартість ремонту становить 106 860 53 грн, яку ним було сплачено позивачеві.
19.05.2026 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення в яких він зазначає, що ним було сплачено страхове відшкодування в розмірі 106 860, 53 грн, а заявлені позовні вимоги перевищують ліміт страховика по полісу 250 000, 00 грн (106 860, 53 грн + 183 403, 96 грн = 290 264, 49 грн) та не підлягають задоволенню.
Відповідь на відзив у строк встановлений судом на підставі ст. 166 Господарського процесуального кодексу України позивачем не подана. 
За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач не скористався наданими йому процесуальними правами на подачу відповіді на відзив, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:
11.04.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (страхувальник) було укладено Генеральний договір №34399055-02-10-00 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, зокрема автомобіля «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 .
26.06.2025 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 та «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22.07.2025 №753/14540/25
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» (СТО) виставлено рахунок №25059999 від 30.06.2025, на ремонт автомобіля «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 , який складає 290 826, 00 грн.
Відповідно до Страхового акту №2456209-1 від 09.07.2025, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 290 826, 00, що підтверджується платіжною інструкцією №43610 від 09.07.2025.
Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/228732937 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент настання страхової події була застрахована у відповідача, розмір франшизи згідно з вказаним полісом складає 00 грн. 
Також відповідно до п. 1.6.1.2 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності №УБ/1775339 від 23.04.2025, страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб складає 500 000, 00 грн.
11.07.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою №4225/2025/ел/ТС на виплату страхового відшкодування на суму 290 826, грн. 
Також 16.07.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою №4290/2025/ел/ТС на виплату страхового відшкодування на суму 290 826, грн. 
Відповідно до акту виконаних робіт №2501734 від 18.07.2025, вартість ремонту автомобіля «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 склала 290 826, 00 грн.
23.02.2026 відповідачем було сплачено на користь позивача 106 860, 53 грн страхового відшкодування, що підтверджується довідкою №3812/2026/вих від 16.04.2026 про надходження коштів на рахунок позивача.
Згідно з дослідженням фахівця про визначення вартості колісного транспортного засобу №45884 від 13.04.2026, складеного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» на замовлення позивача, можлива вартість відновлення КТЗ, після його аварійного пошкодження, «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 26.06.2025 дорівнює з урахуванням на запасні частини без врахування ВТВ склала 290 269, 49 грн (255 563, 58 грн без ПДВ).
З огляду на те, що відповідач не повністю виплатив позивачу страхове відшкодування, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 183 408, 96 грн страхового відшкодування.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Також, статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. 
Таким законом, зокрема, є норма ст. 993 ЦК України, відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Згідно із ч. 1 ст. 108 «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Отже, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Генеральним договором №34399055-02-10-00 добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 108 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Вина фізичної особи ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку, а відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №ЕР/228732937 та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності №УБ/1775339 від 23.04.2025, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП була застрахована у відповідача, відтак особою, відповідальною за завдану внаслідок ДТП шкоду, відповідно до положень Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування" та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, визначених вказаними законами та договорами, є відповідач.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.
У ч. 1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
У ч. 3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу.
Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правилам дорожнього руху та технічної експлуатації.
Отже, норми ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлюють імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.
При цьому суд зазначає, що страхове відшкодування не обов`язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15).
Таким чином, належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 , є:
1) рахунок №25059999 від 30.06.2025, виставлений ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» (СТО), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 290 826, 00 грн.
2) Акт виконаних робіт №2501734 від 18.07.2025, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 склала 290 826, 00 грн.
Отже, загальна сума відновлювального ремонту автомобіля «Shmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_1 склала 290 826, 00 грн.
За висновком суду, виплата позивачем своєму страхувальнику страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі рахунку ремонтної організації, є правомірною і такий рахунок разом з відповідним платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Натомість розрахунок відповідача вартості ремонту пошкодженого автомобіля на підставі ремонтної калькуляції №25-33-2309 від 20.02.2026 за умови виставлення ремонтною організацією рахунку на оплату відновлювального ремонту є необґрунтованим.
Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
За визначенням, наведеним у пункті 77 частини 1 статті 1 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством.
Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №ЕР/228732937 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 250 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн, а відповідно до Договору добровільного страхування цивільної відповідальності №УБ/1775339 від 23.04.2025 страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час ДТП становить 500 000,00 грн.
Оскільки, як свідчать обставини справи, відповідачем було перераховано позивачу 106 860, 53 грн страхового відшкодування, позовна вимога про стягнення з відповідача доплати у сумі 183 408, 96 грн визнається судом обґрунтованою.
Інші доводи та заперечення, на які відповідач посилався під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.
Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 183 408, 96 грн. 
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (код ЄДРПОУ 00034186, адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12г) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (код ЄДРПОУ 31650052, адреса: 03156, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31) суму страхового відшкодування в розмірі 183 408, 96 грн (сто вісімдесят три тисячі чотириста вісім гривень 96 коп.) та судовий збір у розмірі 2 662, 40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).
3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Сергій МОРОЗОВ