КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_1 - адвоката Вітошка Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Вітошка Ю.Г. на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1  притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 24.06.2025 о 20:50 у м. Києві по Гостомельське шосе, 1 км., керував транспортним засобом марки «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; блідість шкірних покривів; розширені зіниці очей, що не реагують на світло; порушення мови. Пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога відмовився у встановленому законом порядку у приміщенні КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ», за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, буд. 18, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04  листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Вітошко Ю.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . 

В обґрунтування своїх вимог захисник вказав, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи, а судом було допущено спрощений підхід до розгляду справи. 

Захисник вказує, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №371916 від 24.06.2025 року працівниками поліції у ньому були виявлені неточності в п. 12, тому того ж дня о 23:10 було повторно складено протокол під такою самою серією та номером, як і попередній. В обох протоколах наявні розбіжності у п. 12 (у першому вказано Подільський районний суд м. Києва, а у другому - Святошинський районний суд м. Києва), неспівпадіння у п. 7 (у першому протоколі сказано КП507, в другому відсутня ця інформація), а також відрізняється час складання протоколів (перший складено о 22:56, а другий о 23:10). Сторона захисту не погоджується із обставинами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, відомості, зазначені у ньому є неправдивими та суперечать законодавству України. До того ж, жодним нормативно-правовим документом не передбачено складання двох ідентичних протоколів щодо одного й того ж адміністративного правопорушення, що свідчить про порушення процедури. 

На думку сторони захисту, відеозаписи №473831 та №477758, наявні в матеріалах справи, підтверджують, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення. Захисник вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів порушення ОСОБА_1 ПДР чи будь-яких інших законних підстав для його зупинки, у зв`язку з чим усі подальші дії працівників поліції є похідними від незаконної зупинки і не можуть визнаватись законними доказами у справі. Крім того, вимога працівників патрульної поліції про перевірку документів ОСОБА_1 є безпідставною, жодної умови, передбаченої ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліції» не існувало. Також працівниками поліції з порушеннями було проведено поверхневу перевірку, яка фактично була обшуком транспортного засобу без жодних законних на те підстав та без відповідного процесуального оформлення, а тому такі дії працівників патрульної виходять за межі ст. 34 Закону України «Про Національну поліції».

Апелянт також вказує на відсутність у водія ознак алкогольного сп`яніння, оскільки працівник патрульної поліції Маслова Т.М. , яка складала протоколи про адміністративне правопорушення, сказала, що не чула запах алкоголю від ОСОБА_1 . До того ж, у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння , передбачене Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому захисник просить вважати протокол про адміністративне правопорушення недійсним. 

Сторона захисту також звертає увагу на відсутність відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах справи, оскільки водій погоджувався, а в подальшому сам наполягав на проходженні огляду. З відеозапису також вбачається, що працівники поліції встановили тільки ознаки алкогольного сп`яніння, а не наркотичного, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення та невідповідність фактичних обставин заявленим у документі. Під час спілкування із працівниками поліції у ОСОБА_1 не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом. Наявні матеріали справи докази жодним чином не підтверджують того факту, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за фактично виявленими ознаками сп`яніння вказаними працівниками поліції, а навпаки, наполягав на проходженні огляду саме на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння за ознаками, встановленими поліцейськими, але медичний працівник відмовила провести огляд на стан алкогольного сп`яніння з підстав, що водій має пройти алкогольне і наркотичне сп`яніння у комплексі. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на наркотичне сп`яніння, погодившись лише на огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте лікар відмовив у проведенні огляду на алкогольне сп`яніння без одночасного наркотичного огляду. 

Крім того, захисник вказує на порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки працівники поліції не роз`яснили йому права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також не надали змоги адвокату приїхати на місце проведення огляду. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Вітошка Ю.Г., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, його відповіді на запитання суду, вивчивши письмові матеріали справи та відеозапис, який стосувався обставин вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.   
Насамперед, суд з`ясував питання у захисника щодо участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Адвокат Вітошко Ю.Г. повідомив, що ОСОБА_1 обізнаний про день, час і місце розгляду його апеляційної скарги і не бажає безпосередньо приймати участь в судовому засіданні довіряючи права захисту адвокату. 

Щодо можливої участі у судовому засіданні прокурора, то суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду апеляційної скарги, він не збирає нових доказів, а лише частково, за клопотанням сторони захисту, у разі його задоволення передосліджує вже наявні у матеріалах справи докази, на які посилається суд першої інстанції, і відповідно не перебирає на себе функцію сторони обвинувачення. Захисник Вітошко Ю.Г. вважав за можливе провести розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні і клопотань про виклик прокурора до судового засідання не заявляв. 

Крім того, у вказаній справі надійшов лист із Київської міської прокуратури із вх. №6117 від 19.01.2026 року, в якому зазначено, що участь прокурора у розгляді судом справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень, наданих законодавцем органам прокуратури (а.с. 135).

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №371916 від 24.06.2025 року (а.с.1), підтверджуються також наявними у справі та дослідженими під час її розгляду в суді доказами, а саме: рапортом поліцейського УПП у м. Києві ДПП Маслової Т.М. (а.с.6), відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції (а.с.7).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками судді, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис, наявний у матеріалах справи, відображає зміст даних, що містяться в протоколі про адміністративні правопорушення, на якому зафіксовано зупинку працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блокпості для перевірки документів та проведення поверхневого огляду транспортного засобу, під час якого в автомобілі було виявлену речовину білого кольору. В ході спілкування працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що останній спочатку погодився, але після спілкування із адвокатом вказав, що бажає пройти огляд у лікаря-нарколога. Працівники поліції доставили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, де лікар-нарколог зазначав, що у направлені вказані ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд. Після спілкування з адвокатом, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте категорично відмовився від походження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зазначаючи, що йому не повідомляли про ознаки наркотичного сп`яніння. Працівник поліції перелічив ознаки наркотичного сп`яніння, наявні у ОСОБА_1 , та зазначив, що саме лікар-нарколог після встановлення ознак визначає, на стан якого сп`яніння особа підлягає огляду, а сам водій не може обирати, який огляд проходитиме. Однак ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, погоджуючись пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції востаннє запитали, чи проходитиме ОСОБА_1 огляд, на що останній відповіді не надав, зазначили, що такі дії розцінюються як відмова від проходження огляду. В подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення. 

Відеозапис здійснювався при фіксації дій, передбачених ст.ст. 266, 254, 256 КУпАП. Жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписі, суду не надано. 

Твердження захисника про складення двох протоколів щодо одного правопорушення, що є порушенням процедури, є безпідставними, оскільки зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що під час оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення було виявлено описку у п. 12 протоколу, яку було усунуто. У матеріалах справи містить один протокол серії ЕПР1 №371916 від 24.06.2025 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП уповноваженою на те особою, а виправлення помилки у ньому не свідчить про недійсність протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому наявні у даній справі докази є недопустимими, оскільки отримані внаслідок істотного порушення його прав та свобод, є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Крім того, із відеозапису нагрудних камер працівників поліції встановлено, що вони діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог Порядку перевірки документів під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, будь-яких порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства встановлено не було.

Доводи захисника про відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції не бере до уваги, з огляду на таке. 

Відповідно до п. 2, 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452\735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З аналізу вказаних норм слідує, що огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння підлягають водії, у яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З відеозапису, наявного в матеріалах справи встановлено, що у працівників поліції виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи у закладі охорони здоров`я. 

Що стосується доводів захисника про відсутність направлення на огляд ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, який у своїй постанові зазначив, що вказане не є підставою для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Разом з тим, на відеозаписі зафіксовано, що поліцейським було складено таке направлення та надано черговому лікарю - наркологу.

Твердження про відсутність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу та спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому з поведінки ОСОБА_1 працівниками поліції зроблений обґрунтований висновок про відмову та ухилення останнього від проходження огляду. 

Крім того й не береться до уваги твердження про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки зі змісту відеозапису вбачається роз`яснення водію його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Протягом всього часу ОСОБА_1 була надана можливість спілкуватися із адвокатом по телефону та працівники поліції сказали, що адвокат може приїхати до закладу охорони здоров`я, повідомили адресу. 

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Враховуючи вищевикладене, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вітошка Ю.Г. - залишити без задоволення. 

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 759/15120/25
Апеляційне провадження № 33/824/562/2026
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Кравець В.М.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.