ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/23143/25 пров. № А/857/6946/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І.М., Пліша М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року (головуючий суддя Дудар О.М., м. Рівне) у справі № 460/23143/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Восінської Інни Анатоліївни про закінчення виконавчого провадження №70325334 від 18.07.2025.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що боржник не у повному обсязі виконав рішення суду з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету, що є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону. Зауважує, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право стягувача на отримання бюджетних коштів.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Враховуючи вимоги статті 287 та статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 у справі №460/3281/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку та виплаті призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 17.11.2021 №ХГ13492/3196; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 17.11.2021 №ХГ13492/3196, з врахуванням основних, додаткових видів грошового забезпечення та з врахуванням виплачених раніше сум.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 31.05.2022.
29.08.2022 Рівненським окружним адміністративним судом на виконання цього рішення суду видано виконавчий лист, стягувачем за яким є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.55).
14.11.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70325334 з примусового виконання виконавчого листа №460/3281/22 від 29.08.2022, виданого Рівненським окружним адміністративним судом (а.с.71).
23.01.2023 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сформовано вимогу виконавця №3663, якою Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зобов`язано негайно надати інформацію щодо виконання рішення суду у справі №460/3281/22 (а.а.с.68-69).
27.03.2023 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про накладення штрафу, якою на боржника, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, за невиконання рішення суду накладено штраф у сумі 5100грн (а.а.с.66-67).
02.07.2025 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сформовано вимогу виконавця №5334, якою Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зобов`язано негайно надати інформацію щодо виконання рішення суду у справі №460/3281/22 з наданням підтверджуючих документів (а.а.с.63-64).
Листом від 08.07.2025 №1700-0801-5/50465 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило державного виконавця про виконання рішення суду та просило закінчити виконавче провадження №70325334 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.а.с.59-60).
До зазначеного листа боржником було долучено перерахунок пенсії від 07.07.2025 за пенсійною справою №ХГ-113492 та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ХГ-113492, пенсіонер ОСОБА_1 (а.а.с.61-62).
18.07.2025 у виконавчому провадженні №70325334 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.а.с.57-58).
Зазначеною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Постанова від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334 була оскаржена стягувачем в адміністративному порядку.
За наслідками розгляду скарги начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.11.2025 прийняв постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №70325334, якою у задоволенні скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження відмовлено, дії державного виконавця визнано такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (а.а.с.17-18).
Вважаючи постанову від 18.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №70325334 протиправною, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 39 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець, з урахуванням наданих йому цим Законом повноважень, зобов`язаний був перевірити наявність фактичного виконання боржником у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, чого державним виконавцем зроблено не було.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Восінської Інни Анатоліївни про закінчення виконавчого провадження №70325334 від 18.07.2025.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-УІІІ (далі - Закон №1404-УІІІ) передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-УІП виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частина 4 ст.19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони виконавчого провадження невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону №1404-VIII).
Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”.
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Як встановлено зі змісту оскаржуваної постанови, підставою її винесення зазначено, що до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло повідомлення боржника про фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
При цьому, як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.07.2025 №1700-0801-5/50465, перерахунку пенсії від 07.07.2025 за пенсійною справою №ХГ-113492 та розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ХГ-113492 (а.а.с.59-62), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано заборгованість за період з 01.04.2019 до 30.06.2022 у сумі 150756,28 грн. Новий розмір пенсії ОСОБА_1 становить 10385,86грн.
У листі від 08.07.2025 №1700-0801-5/50465 також зазначено, що кошти в сумі 150756,28 грн. будуть виплачені позивачу за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Крім того, як встановлено судом першої інстанції, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №460/3281/22.
На виконання зазначеної ухвали 12.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано суду звіт про виконання рішення суду, згідно з яким доплата на виконання рішення суду у справі №460/3281/22 за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 становить 150756,28грн. Сума доплати буде виплачена після виділення коштів на ці цілі з Державного бюджету України (а.а.с.8-10).
У цьому звіті також зазначено про те, що станом на 06.05.2025 рішення суду у справі №460/3281/22 обліковується в Реєстрі судових рішень за №259684.
Зокрема, позивачу не виплачено заборгованість з пенсії, нараховану на виконання вказаного рішення суду за період з 01.04.2019 до 30.06.2022 в сумі 150756,28 грн. 
При цьому, такі обставини (щодо неповного виконання органом Пенсійного фонду рішення суду від 29.04.2022 у справі №460/3281/22) існували на момент прийняття державним виконавцем оспорюваної постанови.
Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.08.2024 у справі №240/27324/23. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження № 70325334 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець згідно з покладеними на нього обов`язками та наданими йому повноваженнями у належний спосіб не перевірив фактичне виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена формально та передчасно.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 272, 287, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі № 460/23143/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш