Справа № 446/1877/25 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І. 
Провадження № 22-ц/811/4441/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 червня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 20 лютого 2024 року між позивачем та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1351-8344. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2 500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 10 днів; знижена процентна ставка 2,5% в день; стандартна % ставка 2,5% в день.
Також додатковою угодою №1 від 28 лютого 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1351-8344 від 20 лютого 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 200 грн. 
Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі. 
Так, станом на 14 липня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 31 210,00 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 3 700,00 грн. гривень, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27 510,00 гривень. 
Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 12 710,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 500,00 гривень. 
З врахуванням зазначених обставин, просили стягнути з ОСОБА_1 на їх користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1351-8344 від 20 лютого 2024 року у розмірі 18 500,00 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,4 грн.
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місцереєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ: 38548598, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 497) суму заборгованості в розмірі 3 828, 34 грн. (три тисячі вісімсот двадцять вісім гривень тридцять чотири копійки).
У задоволенні решті позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місцереєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ: 38548598, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 497) суму сплаченого судового збору у розмірі 501,19 грн. (п`ятсот одну гривню дев`ятнадцять копійок).
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ: 38548598, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 497) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місцереєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 138,00 грн. (сім тисяч сто тридцять вісім гривень нуль копійок).
Рішення суду оскаржила представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс».
В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не було враховано умови Кредитного договору (зокрема п. 4.10, 10.1 та 1.1), згідно з якими нарахування відсотків за стандартною або зниженою ставкою у розмірі 2,50% за кожен день користування здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту протягом усього строку його дії — з дня видачі до дня фактичного повного повернення — з обов`язковою сплатою нарахованих відсотків у межах визначених Договором Базових періодів.
Звертає увагу що позивач повністю виконав вимоги ст. 1048 та 1056-1 ЦК України щодо інформування відповідача про розмір відсоткової ставки, тому висновок суду першої інстанції про неузгодженість цих умов та необхідність застосування облікової ставки НБУ є помилковим, адже відповідач особисто погодив умови договору, підтвердивши ознайомлення з ними шляхом використання електронного підпису (одноразового ідентифікатора C0759).
Вважає, що суд першої інстанції помилково перерахував відсотки за обліковою ставкою НБУ, ігноруючи чинні на момент укладення договору (20 лютого 2024 року) обмеження Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону, максимальний розмір денної процентної ставки у перші 120 днів дії договору становить 2,5%, а обмеження у 1% набуло чинності лише з 21 серпня 2024 року. Оскільки передбачена договором ставка 2,5% повністю відповідала законодавчим вимогам на дату його підписання та залишається незмінною, підстави для її перерахунку відсутні.
Зазначає, що наданий Розрахунок заборгованості за договором №1351-8344 станом на 14 липня 2025 р. є належним та достатнім доказом, оскільки він детально відображає динаміку нарахувань (тіло кредиту, відсотки) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, зокрема до 15 грудня 2024 року до закінчення строку кредитування.
Наголошує, що кредитодавець ухвалив рішення про застосування до позичальника програми лояльності, яка передбачає часткове списання нарахованих відсотків у розмірі 12 710,00 грн за умови повного погашення решти заборгованості за договором у сумі 18 500,00 грн.
Окрім цього, вважає, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7 138,00 грн., який задоволено пропорційно розміру позовних вимог, є неспівмірним із складністю справи, враховуючи предмет спору та розгляд справи в порядку спрощеного
провадження та підлягає скасуванню.
Просить рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №1351-8344 від 20.02.2024 року в розмірі 3 828, 34 грн. та 501,19 грн. витрат по сплаті судового збору, а також в частині стягнення з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 судових витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 138,00 грн - скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1351-8344 від 20 лютого 2024 р., в розмірі 18 500,00 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом – 3 700,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 14 800,00 гривень.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 15 червня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 20 лютого 2024 року між ТОВ “Укр Кредит Фінанс” і ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ “Укр Кредит Фінанс”, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1351-8344.
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2 500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 10 днів; знижена процентна ставка 2,5% в день; стандартна % ставка 2,5% в день; базовий період проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом.
Кількість днів у базовому періоді вказана у договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.
Додатковою угодою №1 від 28 лютого 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1351-8344 від 20 лютого 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у сумі 1 200, 00 грн.
Згідно долучених до матеріалів справи довідок вбачається те, що кредитні кошти за основним договором від 20 лютого 2024 року та додатковим договором від 28 лютого 2024 року були перераховані на особистий рахунок відповідача НОМЕР_2 в повному обсязі.
Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі.
Станом на 14 липня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 31 210,00 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 3 700,00 гривень, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27 510,00 гривень, що підтверджується доданим розрахунком заборгованості за договором 1351-8344 від 20 лютого 2024 року.
Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 12 710,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 500,00 гривень.
Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 3 700,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 14 800,00 гривень; що разом становить 18 500,00 гривень.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем.
При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 з 22 травня 2024 року зараховано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до списків особового складу загону, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів за кредитом, починаючи з 22 травня 2024 року, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як військовослужбовець згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів за кредитним договором.
Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки проценти в Договорі позики є неузгодженими між сторонами та дійшов висновку, що проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період, так розмір облікової ставки (% річних) що в 2024-2025 становив: з 26 січня 2024 року по 14 березня 2024 року - 15,0 %; з 15 березня 2024 року по 25 квітня 2024 року - 14,5 %; з 26 квітня 2024 року по 13 червня 2024 року - 13,5 %; з 14 червня 2024 року по 12 грудня 2024 року -13,0 %, з 13 грудня 2024 року по 23 січня 2025 року - 13.5%, з 24 січня 2025 року по 07 березня 2025 року - 14.5%.
Таким чином, суд першої інстанції погодився із наданим представником відповідача розрахунком заборгованості, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту складає 3 700,00 грн., заборгованість за процентами 128,34 грн., загальна сума заборгованості 3 828,34 грн..
Проте, з таким висновком колегія суддів частково не погоджується виходячи із наступних підстав.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
За ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).
Встановлено, що звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач, окрім основної суми заборгованості (тіла) кредиту, яка складає 3 700,00 гривень; також просив стягути з відповідача прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 14 800,00 гривень за період з 20 лютого 2024 року по 15 грудня 2024 року.
Разом з тим, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження №61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 в справі №426/4264/19.
Із системного аналізу норм права, визначених у п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 1054 ЦК України, дає можливість стверджувати, що військовослужбовцям проценти не нараховуються лише під час користування кредитними коштами.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 25 травня 2024 року №698-ОС та військового квитка серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 22 травня 2025 зараховано на військову службу за призовом від час мобілізації на особливий період до списків особового складу загону (а.с. – 38-40). 
Кредитний договір № 1351-8344 між ТОВ “Укр Кредит Фінанс” і ОСОБА_1 , укладений 20 лютого 2024 року. Строк дії договору 300 днів.
Отже, в період з 22 травня 2024 року відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів за кредитом, починаючи з 22 травня 2024 року, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як військовослужбовець згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів за кредитним договором.
Щодо визначення судом розміру процентної ставки, суд першої інстанції нарахував проценти на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи що позивачем не заявлено вимоги про стягнення процентів за користування кредитом виходячи з облікової ставки Національного банку України на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України.
Оскільки в силу імперативного припису, закріпленого у ст. 13 ЦПК України суд обмежений вимогами диспозитивності цивільно процесуального судочинства та не може вийти за межі позовних вимог, тому відсутні правові підстави для стягнення процентів з розрахунку облікової ставки Національного банку України після вказаного періоду.
Як вбачається з кредитного договору №1351-8344 від 20 лютого 2024 року, розмір відсотків за користування кредитом, порядок їх нарахування та сплати чітко передбачений у Кредитному договорі.
Позичальник, укладаючи Кредитний договір, погодився з його умовами та підписав його (електронним підписом одноразовим ідентифікатором C0759). 
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2 500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 10 днів; знижена процентна ставка 2,5% в день; стандартна % ставка 2,5% в день; базовий період проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, залишив поза увагою той факт, що умови кредитного договору №1351-8344 від 20 лютого 2024 року, включаючи розмір процентної ставки (2,5% на день), порядок її нарахування та строки, були добровільно погоджені сторонами та підтверджені відповідачем шляхом використання електронного підпису (одноразового ідентифікатора C0759), тому правові підстави для застосування облікової ставки НБУ у цій справі відсутні.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З розрахунку заборгованості слідує, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило нарахування заборгованості за процентами в межах визначеного договором строку, з урахуванням застосованої до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості.
Проте, колегія суддів наголошує, що відповідно до частини п`ятої статтті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. 
Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 20 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. 
При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).
Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24 грудня 2023 року; крім того в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону№3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24 грудня 2023 року (дати набрання чинності Законом №3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24 грудня 2023 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про надання кредиту укладено між сторонами 20 лютого 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», тому заборгованість за процентами за укладеним між сторонами договором слід розраховувати виходячи із встановленої частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1% за період з 20 лютого 2024 року по 21 травня 2024 року,
Доводи апеляційної скарги про застосування іншої процентної ставки під час обрахунку заборгованості є неспроможними, оскільки ґрунтуються на припущеннях, та помилковому тлумаченні Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, умови п.п. 4.10. та 4.15. договору про надання кредиту щодо встановлення стандартної процентної ставки - 2.50% за кожен
день користування кредитомта денної процентної ставки - 2.50%, з огляду на положення частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.
З урахуванням викладеного, заборгованість за процентами за укладеним між сторонами договором слід розраховувати виходячи із встановленої частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1% за період з 20 лютого 2024 року по 21 травня 2024 року, відтак відсотки необхідно обраховувати наступним чином:
-за період з 20 лютого 2024 року по 27 лютого 2024 року – 200 грн. (2500 грн. * 1% * 8 днів), 
-за період з 28 лютого 2024 року по 21 травня 2024 року - 3 108,00 грн. (3700 * 1% * 84 дні).
Таким чином, загальний розмір заборгованості по відсоткам за договором №1351-8344 від 20 лютого 2024 року за період з 20 лютого по 21 травня 2024 року складає 3 308 грн. (200,00 грн. + 3 108,00 грн.)
З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню частково в сумі 3 308 грн.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2024 року у розмірі 7 008 грн, з яких: 3 700 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 308 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи розмір задоволених позовних вимог (38%), з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 920,36 грн. (2422 грн сплачений судовий збір за подання позовної заяви х 38%).
Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню (22%), у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 799,39 грн. судових витрат (3633,60 грн. сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги х 22%).
Щодо стягнення на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, а саме на 20,69%, дійшов висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укр Кредит Фінанс” на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно відхиленій частині позовних вимог, що становить 79,31%, у розмірі у розмірі 7 138,00 грн.
Проте, колегія суддів не погодитись з таким висновком.
Із матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2025 року між відповідачем та адвокатом Яреськом Т.В. укладено договір про надання правової допомоги №25087. Згідно акту приймання-передачі послуг №1 від 13 вересня 2025 року вартість наданих послуг становить 9 000, 00 грн.. 
Згідно детального опису робіт відповідно до договору про надання правової допомоги №25087 від 13 червня 2025 року послуги адвоката включать в себе: ознайомлення з матеріалами справи - 2 000,00 грн., усна консультація та узгодження правової позиції - 2 000, - грн., надсилання відзиву 5 000, 00 грн..
На підтвердження свого представництва наданий ордер про надання правничої допомоги Когуту О.Р. серії АІ №1981620: та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Згідно з частиною п`ятою, шостою ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
20 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в суді першої інстанції подало додаткові пояснення у справі, у яких зокрема, містились заперечення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були заявлені відповідачем у справі.
Позивач наголошував, що сам текст відзиву містить більшу частину цитування норм законодавства, та з огляду на високий рівень професійної підготовки та досвід адвоката, підготовка такого документа є типовою та не потребує значного часу, що вказує на відсутність підстав для стягнення витрат у заявленому розмірі. Крім того, зазначав, що підготовка процесуальних документів не потребує значних часових витрат, оскільки їх зміст та форма чітко визначені законом, а у вільному доступі на веб-сайті «Судова влада» наявні десятки безкоштовних зразків, використання яких суттєво пришвидшує роботу.
Стверджував, що справа не вимагала значного обсягу юридичної чи технічної роботи, оскільки питання не є складними, а нормативно-правове регулювання таких правовідносин залишається стабільним, що виключає необхідність проведення складних досліджень, тому заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи та підлягає скасуванню.
На вищенаведене, суд першої інстанції не звернув уваги при ухваленні оскаржуваного рішення.
Водночас колегія суддів вважає слушними та частково погоджується із доводами заперечень про неспівмірність заявлених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.
Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності
адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію
розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи.
Ознайомлення з матеріалами справи у суді першої інстанції не було необхідною процесуальною дією для адвоката, оскільки позовна заява з додатками 10 серпня 2025 року надсилалась Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на адресу відповідача, що підтверджується квитанцією № 1667599 від 10 серпня 2025 року, тому такі витрати не відповідають критерію їх необхідності та не підлягають відшкодуванню.
Щодо усної консультації та узгодження правової позиції, колегія суддів наголошує, що такі послуги мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на позовну заяву та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, а тому такі витрати не підлягають компенсації.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним судом у постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20.
Також колегією суддів прийнято до уваги складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи (відзив), які не є складними та потребують не значних затрат часу, зміст відзиву на позовну заяву, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним.
Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, а також з урахуванням поданого представником позивача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів, викладених в додаткових пояснення та апеляційній скарзі, щодо їх неспівмірності, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»  на користь ОСОБА_1 3 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – задовольнити частково.
Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року – змінити в частині заборгованості за відсотками та змінити розподіл судових витрат.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість в розмірі 7 008 грн., з яких: 3 700 грн. - заборгованість за основним боргом; 3 308 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.
У задоволенні решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» суму сплаченого судового збору у розмірі 920,36 грн. в суді першої інстанції та 799,39 грн. в суді апеляційної інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3 000 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 15 червня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.