Справа № 420/40144/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

09 червня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа №420/40144/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку та розшук ОСОБА_1 .
08.06.2026 від представника позивача надійшла заява, в якій заявник просить суд винести додаткове рішення та стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
05.06.2026 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Дана заява обґрунтована тим, що надані позивачем документи мають виключно загальний, формальний та декларативний характер і не забезпечують можливості суду встановити реальний, фактичний зміст та обсяг наданої професійної правничої допомоги у межах конкретної адміністративної справи. Договір про надання правничої допомоги містить лише загальні положення щодо можливості та порядку надання адвокатом юридичних послуг, однак не містить жодної належної конкретизації істотних умов, які мають значення для визначення реального обсягу виконаних робіт, зокрема не визначає погодинного обліку виконаних дій або чіткого порядку розрахунку вартості кожної окремої процесуальної дії, не містить деталізованого переліку завдань, що підлягали виконанню саме у цій справі, та не відображає структури фактично виконаної адвокатом роботи у процесі судового розгляду. Акт наданих послуг, у свою чергу, також носить узагальнений характер і не містить належної деталізації виконаних адвокатом дій, не розкриває змісту кожної окремої процесуальної дії, не містить розподілу за видами виконаних робіт, не відображає витрачений час на підготовку кожного процесуального документа, не дає можливості ідентифікувати, яка саме частина заявленої суми пов`язана з підготовкою позовної заяви, поданням клопотань, аналізом матеріалів справи або іншими процесуальними діями, що унеможливлює перевірку їх фактичної необхідності та реальності. Таким чином, відсутність належної деталізації як у договорі, так і в акті наданих послуг позбавляє суд можливості встановити об`єктивний зв`язок між заявленою сумою витрат та фактично виконаними адвокатом роботами, унеможливлює перевірку їх співмірності, розумності та необхідності, а також не дозволяє дійти висновку про доведеність реального обсягу витрат на професійну правничу допомогу у розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України та усталеної судової практики. 
Більше того, заявлена сума 20 000 грн не кореспондує з фактичними обставинами справи, оскільки справа № 420/40144/25 не характеризується підвищеною складністю, не потребувала значного обсягу доказового дослідження або застосування складних норм матеріального чи процесуального права, а також не передбачала значної кількості судових засідань чи процесуальних дій, які могли б об`єктивно обумовити витрати такого рівня. 
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим часом та значенням справи, однак у даному випадку відсутні будь які дані, які б підтверджували таку співмірність.
Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Керуючись положеннями частини 3 статті 252 КАС України, судом розглянуто заяву про стягнення судових витрат у письмовому провадженні.
Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 1 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із пунктом 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 4, 5 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частинами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18.
Так, судом встановлено, що між адвокатом Подорожній Андрієм Сергійовичем та позивачем (як клієнтом) було укладено договір про надання правової допомоги №06/05 від 06.05.2025, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Згідно пункту 4.1 Договору вартість наданих юридичних послуг Адвокат визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє Клієнту відповідний рахунок.
Крім того, до заяви надано Акт наданих послуг №04/06 за договорм про надання правової допомоги №06/05 від 06.05.2026, у якому зазначено наступний перелік наданих послуг виконавцем:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань – 1000,00 грн;
- аналіз правових документів – 4000,00 грн;
- подання шести адвокатських запитів – 3000,00 грн;
- підготовка та написання позовної заяви, клопотання про витребування доказів – 9000,00 грн;
- підготовка та написання відповіді на відзив – 3000,00 грн.
Дані про надані послуги також кореспондуються із рахунком-фактурою №04/06 від 04.06.2026, який виставлено позивачу – ОСОБА_1 .
Отже, представник позивача просить суд стягнути 20000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу.
Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення з цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Надаючи оцінку доказам, щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., а також подані ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечення, суд бере до уваги, що правничі послуги в такому розмірі не співмірні з урахуванням складності справи, витраченого часу, предмету позову.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на надання правничої допомоги та стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 132, 143, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (дві тисячі гривень)
Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 255 КАС України.
Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.