П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19406/25	

Категорія: 106000000	Головуючий у суді І інстанції: Хом`якова В. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача	Семенюка Г.В.	
суддів: 	Федусика А.Г.	
 	Шляхтицького О.І.	

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб

в с т а н о в и В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати бездіяльність щодо нарахування та виплати грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 72 313,26 грн, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №420/34348/24, протиправною;
- стягнути 72 313,26 грн грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №420/34348/24.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 14.05.2025, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №420/34348/24, відповідач виплатив на користь позивача 309 340,06 грн з урахуванням комісії банку, податків і зборів, що підтверджується банківською випискою.
Відповідно до відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2025, з суми донарахованого грошового забезпечення відраховано 72 313,26 грн податку на доходи з фізичних осіб.
Позивач, посилаючись на норми Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі – Порядок №44), указав, що відповідач протиправно не виплатив йому компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, оскільки така компенсація прямо передбачена цим Порядком №44.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 72 313,26 грн, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №420/34348/24.
Стягнув з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 72 313,26 грн грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №420/34348/24.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Мотиви апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що нараховані та виплачені Військовою частиною НОМЕР_1 грошові кошти ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 420/34348/24 не є грошовим забезпеченням.
Скаржник указує, що Законом не передбачено, що виплати, здійснені на підставі рішення суду, є грошовим забезпеченням військовослужбовця.
У той же час, пунктом 4 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Позивач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та безпідставною, а тому просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач у відзиві, з посиланням на усталену практику Верховного Суду, стверджує про те, що право на виплату грошового забезпечення, яке йому було донараховане та виплачене на виконання судового рішення, він набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а тому має право на відшкодування сум податку на доходи з фізичних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справу судом апеляційної інстанції розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 22.05.1995 по 18.09.2024 проходив військову службу в Прикордонних військах України, в тому числі у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) та наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони від 18.09.2024 №494-ОС звільнений з військової служби 18.09.2024.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №420/34348/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) здійснити перерахунок з 29.01.2020 по 19.05.2023 сум грошового забезпечення та інших виплат та виплатити їх ОСОБА_1 
14.05.2025, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 420/34348/24, Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу було виплачено 309 340,06 грн з урахування комісії банку, податків та зборів, що підтверджується випискою з карткового рахунку, відкритого позивачем в АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до листа відповідача від 13.06.2025 встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 з суми донарахованого грошового забезпечення було відраховано 72 313,26 грн податку на доходи з фізичних осіб.
Крім того, 20.05.2025 представник позивача через Урядовий контактний центр звернувся до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 420/34348/24 в сумі 72 313,26 грн відповідно до Порядку №44.
09.06.2025 відповідач надав відповідь на звернення, в якому зазначив, що вимоги не підлягають задоволенню.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми виплаченого йому грошового забезпечення на виконання рішення суду, без компенсації цієї суми податку, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, проаналізувавши вимоги Порядку №44, дійшов висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, так й особам, звільненим зі служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення.
З урахуванням встановлених судом обставин та наявного нормативного регулювання суд першої інстанції вважає, що при виплаті грошового забезпечення позивач мав право на отримання компенсації відповідно до Порядку №44.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За пунктом 2 Порядку №44 грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з виплат, одержаних військовослужбовцями виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (далі – ПК України) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпунктами 164.2.1, 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
За підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
За пунктами 3-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами, що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, так й особам, звільненим зі служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення.
Доводи апелянта щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.
Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 та 25.06.2020 (справи №812/1048/17 та № 825/761/17).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   А.Г. Федусик