ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/1350/25	
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,
суддів: Бонк Т.Б.,
Якімець Г.Г.,
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянув апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості, №500-11/28-26 від 18.02.2026
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026, суддя Михайлишин В. В., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 03.02.2026
у справі № 909/1350/25
за позовом Івано-Франківського обласного центру зайнятості
до відповідача фізичної особи - підприємця Мотулько Івана Васильовича
про стягнення коштів мікрогранту в сумі 154 800, 00 гривень,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог позивача 
18.11.2025 Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до фізичної особи - підприємця Мотулько Івана Васильовича про стягнення коштів мікрогранту в сумі 154 800, 00 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 та умов договору про надання мікрогранту, до якого відповідач приєднався шляхом підписання заяви від 23.11.2023, що є підставою для повернення виплачених відповідачу коштів мікрогранту у розмірі 154 800, 00 гривень.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 позов Івано-Франківського обласного центру зайнятості до фізичної особи - підприємця Мотулько Івана Васильовича про стягнення коштів мікрогранту в сумі 154 800, 00 гривень – задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи - підприємця Мотулько Івана Васильовича кошти мікрогранту в розмірі 73 750, 00 гривень на спеціальний рахунок, відкритий для операцій надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу. Стягнуто з фізичної особи - підприємця Мотулько Івана Васильовича на користь Івано-Франківського обласного центру зайнятості 1 143, 13 гривень судового збору. В частині стягнення коштів мікрогранту в сумі 81 050, 00 гривень - відмовлено. Судовий збір в розмірі 1 279, 27 гривень залишено за позивачем.
Рішення суду обґрунтоване тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується нецільове використання коштів в розмірі 60 000, 00 грн - оренда квартири (житлового приміщення) та 13 750, 00 гривень - перевищення витрат на оплату послуг маркетолога. Водночас, судом першої інстанції не встановлено обставин нецільового використання коштів та обставин зміни їх цільового призначення на суму 81 050, 00 грн. Твердження позивача про обов`язок відповідача внести зміни у свій бізнес-план, надіслати на погодження до уповноваженого банку та до відповідного регіонального центру зайнятості місцевий суд визнав помилковим, оскільки необхідність неодноразової розробки змін до бізнес-плану та їх погодження може унеможливити виконання договору про надання мікрогранту в цілому, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення коштів мікрогранту в сумі 81 050, 00 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача
10.02.2026 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга Івано-Франківського обласного центру зайнятості, №500-11/28-26 від 18.02.2026 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 у справі №909/1350/25, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. 
На думку скаржника, посилання місцевого господарського суду на абз. 6 п. 21 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 р. № 738 (не вважається нецільовим використанням коштів мікрогранту: зміна моделі, марки, кількості, вартості предметів закупівлі, якщо такі предмети закупівлі за своїм функціональним призначенням є аналогічними зазначеним у бізнес-плані та відповідають напрямам витрат, визначеним пунктом 5 цього Порядку, і якщо зміна здійснена в межах суми наданого мікрогранту) є хибним, оскільки відповідачем кошти витрачені з грубим порушенням умов Порядку, як от наприклад, замість закупівлі робочих столів закуплено софа та стіл кавовий, що свідчить не про зміну моделі, кількості, вартості предметів закупівлі, те ж саме можна зазначити і про закупівлю послуг веб-дизайнера, які в загальному розуміється як комплекс робіт із проектування, візуального оформлення та створення структури сайтів, мобільних додатків та інтерфейсів, а фактично закуплено табличка, послуги з комп`ютерного програмування, каска з логотипом, поліграфічні послуги, фліпчарт, що не уможливлює простеження в аналогічному функціональному призначенні, відповідно до абз. 6 п. 21 Порядку.
Також скаржник зазначає, що посилання місцевого господарського суду на абз. 6 п. 21 Порядку є недоцільним, оскільки оспорювані правовідносини між позивачем та відповідачем виникли ще до того як внеслись дані зміни до Порядку.
Відповідач своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2026 справу №909/1350/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Івано-Франківського обласного центру зайнятості, №500-11/28-26 від 18.02.2026 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 у справі №909/1350/25. Постановлено здійснювати розгляд справи №914/1876/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
21.10.2023 Іізична особа - підприємець Мотулько Іван Васильович на порталі дія подав заяву № 870QOT на отримання мікрогранту в сумі 249 100, 00 грн. відповідно до Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 (далі - Порядок).
Наказом Державного центру зайнятості про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу №190 від 10.11.2023 відповідно до Порядку №738 надано мікрогранти на створення або розвиток бізнесу згідно з переліком - Додатком 1, до якого увійшла заява № 870QOT ФОП Мотулько І. В. з сумою 249 100, 00 гривень.
23.11.2023 ФОП Мотулько І. В. уклав договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку - АТ "Ощадбанк" шляхом підписання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту, умови якого оприлюднено на офіційному сайті Державного центру зайнятості в мережі Інтернет, вільний доступ до якого здійснюється за адресою (доменним ім`ям): www.dcz.gov.ua.
Відповідно до змісту заяви про приєднання від 23.11.2023, укладення договору внаслідок приєднання отримувача до його умов передбачає надання мікрогранту в розмірі 249 100, 00 гривень. Надання отримувачу мікрогранту у зазначеному розмірі здійснюється відповідно до наданих отримувачем заяви на отримання мікрогранту та бізнес-плану на підставі рішення Державного центру зайнятості про надання мікрогранту № 190 від 10.11.2023.
У вказаній заяві про приєднання від 23.11.2023 зазначено, що обов`язковою умовою, виконання якої повинен забезпечити отримувач протягом строку дії договору, є створення робочих місць у кількості 2 (двох) робочого місця. Вказано, що мікрогрант перераховується на рахунок отримувача визначений у вказаній заяві.
Вказана заява підписана ФОП Мотулько І. В., а також містить відмітку Уповноваженого банку про перевірку та прийняття цієї заяви 23.11.2023.
Відповідно до розділу 2 договору, на виконання цього договору на підставі рішення ДЦЗ про надання мікрогранту, прийнятого до його укладання, отримувачу відповідно до Порядку та договорів про взаємодію надається мікрогрант у розмірі та порядку визначених умовами цього договору.
Отже, на виконання умов договору, Уповноваженим банком АТ "Ощадбанк" 22.12.2023 на банківський рахунок відповідача зараховано суму мікрогранту в розмірі 249 100, 00 гривень. 
За бізнес-планом ФОП Мотулько І. В. сума запиту на мікрогрант склала 249 100, 00 гривень для розширення уже діючого агентства з нерухомості, зокрема кошти планувалось витратити на:
- оренду нежитлового приміщення (оренда офісу – 2 місяці) – 40 000, 00 гривень;
- закупівля обладнання (ноутбуки – 5 штук) – 120 000, 00 гривень;
- закупівля меблів (робочий стіл – 6 штук) – 30 000, 00 гривень;
- маркетинг (послуги маркетолога) – 24 900, 00 гривень;
- інші послуги (юридичні послуги) – 21 100, 00 гривень;
- інші послуги (послуги веб-дизайнера) – 131 000, 00 гривень.
Позивач вказує, що Івано-Франківською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості на виконання вимог порядку 09.01.2024, 16.05.2024, 30.12.2024, 20.05.2025 проведені виїзні огляди місця провадження господарської діяльності отримувача мікрогранту ФОП Мотулька І. В. щодо дотримання умов договору.
За результатом виїзних оглядів працівниками Філії складені акти спостереження (моніторингу та контролю) дотримання умов договору мікрогранту від 09.01.2024 № 540, від 16.05.2024 № 921, від 30.12.2024 № 1659, від 20.05.2025 № 543 (далі – Акти), у яких зафіксовано, що ФОП Мотульком І. В. закуплено товари та послуги, які відповідають переліку, передбаченому у бізнес-плані на загальну суму 94 300, 00 гривень, а саме: закуплено ноутбуки (2 шт.) на суму 48 500, 00 гривень; оплачено юридичні послуги у сумі 20 900, 00 гривень; оплачено послуги маркетолога у сумі 24 900, 00 гривень.
Відповідно до зазначених вище актів встановлено, що кошти мікрогранту у сумі 154 800, 00 гривень використано не по статтях витрат передбачених у бізнес-плані, а саме: згідно бізнес-плану передбачена оренда офісу (2 місяці) на суму 40 000, 00 гривень, а фактично оплачено оренда квартири (житлового приміщення) на суму 60 000, 00 гривень, що підтверджується договором оренди квартири (житлового приміщення) від 13.01.2024 № 1, актом здачі-прийняття робіт від 27.12.2024 № РН-КЛ000088 та платіжною інструкцією від 15.01.2024 № 1 (нецільове використання коштів); згідно бізнес-плану передбачена закупівля ноутбуків (5 шт.) на суму 120 000, 00 гривень, а фактично закуплено ноутбуки (2 шт.) на суму 48 500, 00 гривень (цільове використання коштів). Також закуплено товари та послуги не передбачені бізнес-планом, а саме: системний блок (2 шт.) на суму 25 598, 00 гривень, CANON Ink Efficiency E414, прин./сканер/копир (1 шт.) на суму 31 99, 00 гривень, принтер Canon i-SENSYS LBP6030B (1шт.) на суму 7 799, 00 гривень, Google Pixel 2 4GB/128GB Just Black (1 шт.) на суму 2 900, 00 гривень, Google Pixel 2 4GB/64GB Clearly White (1 шт.) на суму 2 700, 00 гривень, Google Pixel 2 4GB/64GB Just Black (1 шт.) на суму 2 700, 00 гривень, Google Pixel 3 4GB/64GB Just Black (1 шт.) на суму 3 100, 00 гривень, гідрогелева плівка (4 шт.) на суму 800, 00 гривень, поклейка плівки (4 шт.) на суму 400, 00 гривень, що підтверджується рахунком від 13.02.2024 № Сч-КЛ000004, рахунком від 29.02.2024 № 22860, видатковою накладною від 13.02.2024 № РН-КЛ000004, платіжною інструкцією від 14.02.2024 № 1 (нецільове використання коштів); згідно бізнес-плану передбачена закупівля робочих столів (6 шт.) на суму 30 000, 00 гривень, а фактично закуплено софа (1 шт.) на суму 13 332, 50 гривень, стіл кавовий (1 шт.) на суму 3 082, 00 гривень, що підтверджується рахунком – фактурою від 27.05.2024 № 7J078101270524180849 та платіжною інструкцією від 28.05.2024 № 1 (нецільове використання коштів); згідно бізнес-плану передбачена закупівля послуг маркетолога на суму 24 900, 00 гривень, а фактично використано кошти у сумі 38 650, 00 гривень, що підтверджується актом наданих послуг № 1, рахунком від 09.02.2024 № 1, платіжною інструкцією від 09.02.2024 № 1, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.03.2024 № 000503, рахунком на оплату від 05.03.2024 № 000503 (нецільове використання коштів у сумі 13 750, 00 гривень); згідно бізнес-плану передбачена закупівля юридичних послуг на суму 21 100, 00 гривень, а фактично використано кошти у сумі 20 900, 00 гривень, що на 200, 00 гривень менше передбаченого у бізнес-плані, та підтверджується договором про надання юридичних послуг від 16.10.2023 № 209-А, актом надання юридичних послуг від 16.01.2024 № 209-А та рахунком на оплату від 16.01.2024 № 209-А (цільове використання коштів); згідно бізнес-плану передбачена закупівля послуг веб-дизайнера на суму 13 100, 00 гривень, а фактично закуплено табличка (2 шт.) на суму 3 200, 00 гривень, послуги з комп`ютерного програмування на суму 6 500, 00 гривень, каска з логотипом (10 шт.) на суму 3 420, 00 гривень, поліграфічні послуги на суму 1 289, 00 гривень, фліпчарт (1 шт.) на суму 4 930, 98 гривень, що підтверджується рахунком від 29.02.2024 № 51, видатковою накладною від 29.02.2024 № 38, платіжною інструкцією від 03.03.2024 № 1, актом про приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 24.12.2024 № 1, платіжною інструкцією від 16.04.2024 № 1, рахунком-фактурою від 15.04.2024 № 2, рахунком-фактурою від 13.05.2024 № СФ-0000050, платіжною інструкцією від 13.05.2024 № 1, видатковою накладною від 21.05.2024 № РН-0000031, рахунком-фактурою від 14.05.2024 № 620, платіжною інструкцією від 15.05.2024 № 1, актом здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 15.05.2024 № 620, рахунком від 20.05.2024 № 71-04640669, видатковою накладною від 20.05.2024 № РТУР00212316, платіжною інструкцією від 20.05.2024 № 1 (нецільове використання коштів).
У зв`язку з встановленням факту нецільового використання коштів мікрогранту Івано-Франківським обласним центром зайнятості 19.06.2025 надіслано ФОП Мотульку І. В. претензійну вимогу на суму 154 800, 00 гривень, та попереджено про те, що у разі неповернення коштів у встановлений термін, питання щодо їх стягнення буде вирішуватися у судовому порядку. 
Оскільки відповідач не задовольнив вимогу позивача, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення коштів мікрогранту у розмірі 154 800, 00 гривень на рахунок уповноваженого банку, з якого здійснювалось перерахування мікрогранту.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України). 
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 у цій справі оскаржується позивачем частково, у частині відмови у стягненні коштів мікрогранту в сумі 81 050, 00 грн.
Апеляційний суд, розглянув апеляційну скаргу позивача, дійшов висновку про залишення її без задоволення з таких підстав
Предметом позовних вимог є стягнення коштів мікрогранту в сумі 154 800, 00 гривень.
Предметом апеляційного оскарження є стягнення коштів мікрогранту в сумі 81 050, 00 гривень.
Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як встановлено судами, 23.11.2023 між Державним центром зайнятості та ФОП Мотулько І. В. було укладено договір про надання мікрогранту шляхом приєднання відповідача до всіх його умов в цілому шляхом надання Уповноваженому банку заяви про приєднання до умов цього договору.
Наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969 затверджена форма договору про надання мікрогранту (з додатком), у преамбулі якого зазначено, що цей договір є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За приписами ст. ст. 526, 525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" від 22.03.2012 № 4618-VI (далі Закон від 22.03.2012 № 4618-VI) та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 "Деякі питання надання грантів бізнесу" (далі також Порядок № 738).
Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні", державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.
Надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів. (ч. 1 ст. 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні").
Основними видами фінансової державної підтримки є: 1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва; 2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями; 3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи; 5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами; 7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій; 8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки. (ч. 2 ст. 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні").
Частиною 3 статті 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується відповідно до вимог бюджетного законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України № 738 від 21.06.2022 затверджено Порядок надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 1 Порядку, тут та надалі - в редакції, яка діяла на момент укладання Договору про надання мікрогранту, передбачено, що цей Порядок визначає умови, критерії, механізм надання безповоротної державної допомоги фізичним особам, суб`єктам господарювання (далі - отримувач) у формі мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (далі - мікрогрант); механізм використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття для надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу та коштів, передбачених Мінекономіки за бюджетною програмою "Надання грантів для створення або розвитку бізнесу" для надання безповоротної державної допомоги отримувачу у формі мікрогранту. Метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки "Фонд підтримки малого та середнього бізнесу", відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті. Надання передбачених цим Порядком мікрогрантів може здійснюватися разом з державною підтримкою, яка може надаватися відповідно до законодавства місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями на підставі регіональних та місцевих програм розвитку малого і середнього підприємництва за рахунок коштів місцевих бюджетів. З метою спільного надання державної підтримки, передбаченої цим Порядком і регіональними та місцевими програмами розвитку малого і середнього підприємництва, Державний центр зайнятості укладає договори про співробітництво з відповідними місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями, в яких визначаються основні умови виконання зазначених регіональних та місцевих програм.
Відповідно до абзаців 3, 8, 9 пункту 21 Порядку, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі неможливості встановлення факту цільового використання мікрогранту або встановлення факту нецільового використання мікрогранту під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту, який здійснюється центром зайнятості, кошти в сумі, що дорівнює сумі коштів мікрогранту, використаної не за цільовим призначенням, протягом одного місяця повертаються отримувачем на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку, для подальшого їх перерахування на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту. Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства. У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 цього Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.
Згідно із абзацами 4, 5 пункту 24 Порядку, у разі збільшення вартості предмета договору з постачальником (продавцем) може бути проведена доплата суми коштів у межах граничного розміру мікрогранту отримувача згідно з рішенням про надання мікрогранту. У такому випадку отримувач вносить відповідні зміни до бізнес-плану, надсилає його на погодження до уповноваженого банку та відповідного регіонального центру зайнятості. У разі зміни цільового призначення отримувач звертається до Державного центру зайнятості з відповідною заявою, викладеною в довільній формі з обґрунтуванням зміни цільового призначення коштів мікрогранту. Комісія Державного центру зайнятості на найближчому засіданні приймає рішення, про що інформує отримувача листом на електронну пошту. Державний центр зайнятості повідомляє уповноважений банк протягом п`яти робочих днів з моменту прийняття позитивного рішення щодо зміни цільового призначення.
Суд зазначає, що однією з обов`язкових умов договору мікрогранту є цільове використання наданого мікрогранту (пункти 1, 2, 4, 7 розділу ІV, пункт 3 розділу V Договору).
За приписами підпункту 6 пункту 2 розділу VІ Договору, отримувач зобов`язується повернути витрачені кошти мікрогранту протягом одного місяця до Уповноваженого банку у разі неможливості встановлення факту цільового використання або встановлення факту нецільового використання мікрогранту за результатами здійснення ДЦЗ моніторингу та контролю за додержанням умов цього договору.
Конкретні цілі використання коштів мікрогранту з переліку, визначеного пунктом 2 розділу V цього Договору, зазначаються отримувачем в бізнес-плані.
Як вбачається із Порядку та пункту 2 розділу V договору, на момент подання заяви відповідачем було визначено наступні напрями:
- придбання меблів та обладнання для ведення господарської діяльності, а також транспортних засобів для комерційних та виробничих цілей. Їх не можна продавати або передавати іншим особам, доки не будуть виконані всі умови грантового договору;
- закупівля посівного матеріалу, багаторічних насаджень, свійських тварин та птиці, сировини, матеріалів, програмного забезпечення або інших товарів та послуг, що пов`язані з реалізацією бізнес-плану. На це може виділятися до 50 % від розміру мікрогранту;
- оренда нежитлових приміщень. На це може виділятися до 25 % від розміру мікрогранту;
- маркетинг та реклама. До 10 % від розміру мікрогранту.
Станом на сьогодні, за цим же Порядком, є такі ж напрями витрат, змін до них не внесено.
Згідно із підпунктами 1, 3 пункту 2 розділу VІ договору, отримувач зобов`язується використати кошти мікрогранту для реалізації бізнес-плану на умовах, визначених Порядком та цим договором; не використовувати кошти мікрогранту на цілі відмінні від тих, які визначені у бізнес-плані відповідно до п. 3 розділу V цього договору.
Як встановлено судами, відповідачем закуплено товари, яких не наведено в переліку, передбаченому у бізнес-плані на загальну суму 49 196, 00 гривень, а саме: системного блоку (2 шт.), CANON Ink Efficiency E414, прин./сканер/копир (1 шт.), принтер Canon i-SENSYS LBP6030B (1шт.) на суму, Google Pixel 2 4GB/128GB Just Black (1 шт.), Google Pixel 2 4GB/64GB Clearly White (1 шт.), Google Pixel 2 4GB/64GB Just Black (1 шт.), Google Pixel 3 4GB/64GB Just Black (1 шт.), гідрогелева плівка (4 шт.), поклейка плівки (4 шт.).
Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що, ці видатки за своїм призначенням відповідають таким статтям витрат як придбання обладнання, необхідного для провадження господарської діяльності.
Судами встановлено, що закупівля вказаних товарів здійснена в межах проекту, для провадження господарської діяльності відповідача, та не перевищує суму мікрогранту.
Не може вважатись нецільовим використанням коштів їхня витрата на обладнання, необхідне для провадження господарської діяльності отримувачем, в межах того самого напрямку витрат та для досягнення тих цілей, які поставлені у бізнес-плані.
Окрім того, придбання софи (1 шт.) та столу кавового (1 шт.), не змінює їх цільового призначення як меблі які необхідні для провадження господарської діяльності, а такі видатки відповідають напрямку витрат "Закупівля меблів", визначеного бізнес-планом та п. 2 розділу V договору.
Також апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що часткове спрямування коштів в одній статті витрат "інші послуги" з закупівлі послуг веб-дизайнера на придбання інших товарів та послуг в цій же статті витрат, а саме: таблички (2 шт.), послуг з комп`ютерного програмування, каски з логотипом (10 шт.), поліграфічних послуг, фліпчарту (1 шт.), не можна розцінювати як нецільове використання коштів, адже такі видатки здійснені для реалізації бізнес-плану, відповідають його цілям та зроблені в межах граничної суми мікрогранту.
Доказів використання коштів мікрогранту на цілі відмінні від тих, які вказані у бізнес-плані, матеріали справи не містять.
Вказівка в статтях витрат у бізнес-плані на приблизний перелік та ціну товарів не підміняє собою загальні напрями витрат та не означає, що саме ці речі та саме за таку ціну буде закуплено. Порядок не вимагає отримувача гранту мати документи, що підтверджують точну ціну придбання того чи іншого майна станом на час складання бізнес-плану.
Отже, враховуючи, що зміни цільового призначення на означені вище статті витрат не відбулося, посилання позивача на пункт 24 Положення є безпідставним.
Суд зазначає, що постійне погодження зміни ціни та найменування кожної окремої одиниці товару, що входить до предмета договору, за умови незмінності загальної вартості предмета договору, є неефективним. Адже кон`юнктура ринку - це економічна ситуація, що склалася на ринку на даний момент або за обмежений відрізок часу під впливом сукупності кон`юнктуроутворюючих факторів і характеризується рівнем збалансування попиту та пропозиції на ринку, а також рівнем та співвідношенням цін.
Необхідність неодноразової розробки змін до бізнес-плану та їх погодження може унеможливити виконання Договору про надання мікрогранту в цілому, з огляду на постійну та швидку зміну цін на різні складові обладнання, спричинену зміною кон`юнктури ринку, якій притаманні такі характерні риси як несталість, постійна мінливість, коливання, нерівномірність, виняткова суперечливість, що відображається у одночасному вияві протилежних тенденцій одних і тих самих показників кон`юнктури.
Отже, позивачем не доведено нецільового використання відповідачем наданих коштів мікрогранту, які б підлягали поверненню згідно п.20, 21 Порядку №738. Доводи позову про нецільове використання коштів мікрогранту є формальними. Враховуючи виконання відповідачем обов`язкової умови, використання коштів мікрогранту на ті статті витрат, які були передбачені у бізнес-плані та визначені Порядком і договором, нецільове використання суми мікрогранту не знайшло свого підтвердження.
Таким чином, позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами наявність правових підстав для задоволення його позовних вимог щодо повернення відповідачем коштів мікрогранту в розмірі 81 050, 00 грн згідно пунктів 20, 21 Порядку № 738.
Щодо аргументу скаржника про те, що посилання місцевого господарського суду на абз. 6 п. 21 Порядку є недоцільним, оскільки оспорювані правовідносини між позивачем та відповідачем виникли ще до того як внеслись дані зміни до Порядку, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Постановою КМУ від 26 квітня 2024 року № 491 внесено зміни до Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року № 738. Зокрема, згідно із зазначеними змінами, викладено в новій редакції п. 21 вказаного Порядку, і після змін абзац 6 порядку передбачає, що не вважається нецільовим використанням коштів мікрогранту: зміна моделі, марки, кількості, вартості предметів закупівлі, якщо такі предмети закупівлі за своїм функціональним призначенням є аналогічними зазначеним у бізнес-плані та відповідають напрямам витрат, визначеним пунктом 5 цього Порядку, і якщо зміна здійснена в межах суми наданого мікрогранту.
Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
В цьому випадку, як вірно зазначено місцевим господарським судом, внесені до порядку зміни безумовно покращують правове становище отримувача мікрогранту, роблять його використання більш ефективним та в певній мірі заповнюють прогалини правового регулювання надання державою грантів бізнесу в частині уточнення поняття нецільового використання коштів, що також впливає на правову оцінку судом спірних правовідносин.
Таким чином, під час здійснення апеляційного провадження у справі, доводи скаржника в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 у справі №909/1350/25 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Судові витрати
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості, №500-11/28-26 від 18.02.2026– залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 у справі №909/1350/25–залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець