Справа № 606/329/26 

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
11 травня 2026 року м. Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі матеріали кримінального провадження №12026216080000019 від 18 лютого 2026 року про обвинувачення
ОСОБА_5 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ілавче Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, який на утримані малолітніх дітей чи осіб похилого віку не має, депутатом не являється, раніше не судимого,
за ч.1 ст. 125 КК України
ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2026 року близько 16 години 30 години у приміщенні житлового будинку колишньої дружини, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин та побутових проблем, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого в останнього виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . 
Реалізовуючи свій протиправний умисел, 18 лютого 2026 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано та умисно, наніс близько десяти ударів тканинним килимком по голові та обличчі ОСОБА_4 , поціливши здебільшого в ліву сторону, після чого схопив обома руками за шию та міцно стиснув її. Надалі, повторно схопив тканинний килимок та наніс ще близько п`яти ударів по голові та обличчі ОСОБА_4 , внаслідок чого завдав останній тілесних ушкоджень у вигляді синців лівої тім`яної ділянки волосяної частини голови із забиттям м`яких тканин у виді набряку, синців у ділянці зовнішнього кінця лівої брови, лівих виличної і щічної ділянок та носа, які за ступенем тяжкості належать до легких. 
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду здоров`ю, особистим правам та інтересам ОСОБА_4 , наданих їй Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.
У зв`язку із цим, враховуючи ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_5 є кривдником – особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.
ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду, та дав показання, що 18 лютого 2026 року близько 16 години 30 години у приміщенні житлового будинку колишньої дружини, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин та побутових проблем, між ним та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт. Він під час конфлікту наніс близько десяти ударів тканинним килимком по голові та обличчі  ОСОБА_4 , після чого схопив обома руками за шию та міцно стиснув її. Надалі, повторно схопив тканинний килимок та наніс ще близько п`яти ударів по голові та обличчі ОСОБА_4 .
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_5 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, його позитивну характеристику, те що він раніше не судимий, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання – повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні злочину, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Визнати винним  ОСОБА_5  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_7