ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.05.2026	Справа № 910/9797/24	

За заявою	Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО"	
про	ухвалення додаткового рішення	
у справі	№ 910/9797/24	
За позовом	Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО"	
до	Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"	
про	стягнення 24 683 644,99 грн	
 	Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.	
Представники сторін:
від позивача: Середа В.В.;
від відповідача: Яковченко Р.Г.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/9797/24 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (далі також - позивач, АТ «ДТЕК Західенерго») до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі також - відповідач, ПрАТ «НЕК «Укренерго») про стягнення 24 683 644,99 грн, з яких 11 343 785,88 грн - 3% річних; 13 339 859,11 грн - інфляційні нарахування (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2025, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 та постановою Верховного Суду від 19.02.2026 - позов задоволено.
29.01.2025 від Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ухвали суду від 05.02.2025 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні 20.03.2025.
Однак, враховуючи необхідність направлення всіх матеріалів справи № 910/9797/24 до Північного апеляційного господарського суду, суд дійшов висновку про зупинення розгляду заяви про розподіл судових витрат до повернення матеріалів справи № 910/9797/24 до Господарського суду міста Києва.
У зв`язку з поверненням матеріалів справи № 910/9797/24 до Господарського суду міста Києва, суд вирішив розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення та призначити судове засідання на 30.04.2026.
27.04.2026 відповідачем подано письмові заперечення проти заявленого позивачем розміру витрат, а також заявлено клопотання про зменшення таких витрат до 5000,00 грн.
Представники сторін в судовому засіданні 30.04.2026 надали усні пояснення.
У той же час, представник відповідача наполягав на закінченні строку дії договору № 1491-ЗЭ, посилаючись на недотриманні сторонами порядку укладення Додаткової угоди № 11 від 01.01.2025 шляхом підписання її з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Представник позивача, у свою чергу, наголосив, що підписання угоди № 11 від 01.01.2025 фізичними підписами представників та скріплення печатками є достатнім для висновку про те, що сторони досягли згоди, а така угода набрала чинності.
У зв`язку з наявністю суперечностей у доводах та доказах сторін, суд вирішив оголосити перерву в судовому засіданні до 07.05.2026 та запропонував учасникам справи надати письмові пояснення стосовно питань, які виникли в судовому засіданні 30.04.2026.
05.05.2026 на виконання вимог суду письмові пояснення надав позивача, а 06.05.2026 письмові пояснення надійшли й від відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні 07.05.2026 продовжував наполягати на задоволенні заяви та стягненні з відповідача судових витрат, а представник відповідача проти таких вимог заперечував та наголошував на необґрунтованості заяви позивача.
Надавши оцінку наявним у справі доказам, заслухавши доводи представників сторін, суд вважає за необхідне наголосити на такому.
Як вбачається із позову, орієнтовний розмір витрат позивача на правничу допомогу становить 150 000,00 грн. А у клопотанні від 28.01.2025 позивачем також заявлено про стягнення витрат в розмірі 150 000,00 грн.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1) на професійну правничу допомогу; 
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Докази на підтвердження розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу можуть бути подані у такому порядку: 
1) докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі; 
2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву.
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, суд зауважує, що вказівка у частині 8 статті 129, частині 1 статті 221 ГПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Водночас положення частини восьмої статті 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 910/9714/22.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):
- Довіреність № 6-ЗЕ/25 від 12.12.2024;
- Договір про надання правової допомоги № 1491-ЗЭ від 01.07.2019;
- Додаткова угода № 1 від 27.12.2019 до договору № 1491-ЗЭ від 01.07.2019;
- Додаткова угода № 3 від 30.12.2020 до договору № 1491-ЗЭ від 01.07.2019;
- Додаткова угода № 6 від 27.12.2021 до договору № 1491-ЗЭ від 01.07.2019;
- Додаткова угода № 10 від 29.12.2023 до договору N1491-ЗЭ від 01.07.2019;
- Додаткова угода № 10-4-08 від 02.08.2024;
- Додаткова угода № 10-8-10-4 від 08.10.2024;
- Додаткова угода № 11 від 01.01.2025 до договору № 1491-ЗЭ від 01.07.2019;
- Додаткова угода від 28.12.2022 до договору № 1491-ЗЭ від 01.07.2019;
- Звіт наданих послуг № 5 від 27.01.2025;
- Свідоцтво адвоката Кострець Є.;
Заперечуючи проти заявленого позивачем розміру витрат, відповідач наголошував, здебільшого на такому:
- витрати позивача не є реальними: їх дійсність і необхідність не доведена позивачем і не підтверджена документально, належним чином;
- позивач не надав повний текст Договору з усіма додатковими угодами (натомість вибірково надано лише копії додаткових угод № 1, 3, 6, 10, 10-4/08, 10- 8/10/4). Отже, неможливо встановити повні та дійсні умови Договору та зміст правовідносин сторін (позивача та адвокатського об`єднання);
- позивач надав копію додаткової угоди від 01.01.2025 №11, у пп. 1 п. 1 якої передбачено продовження дії Договору «до 31.12.2025 року». Проте згідно з пунктом 2 ця Додаткова угода «набуває чинності з дати, що зазначена в правому верхньому куті Додаткової угоди, після її підписання обома Сторонами з використанням кваліфікованого електронного підпису та може бути скріплена електронними печатками Сторін". Проте умова пункту 2 не дотримана: жодних доказів підписання додаткової угоди № 11 кваліфікованими електронними підписами Позивач не надав.
- додаткова угода від 01.01.2025 не набрала чинності, і строк дії Договору не продовжений після 31.12.2024. Таким чином, позивач неправомірно вимагає відшкодування вартості послуг (які не підлягають оплаті) на підставі нечинного Договору про надання правової допомоги;
- на сьогодні в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі наданих послуг, відтак реальність витрат позивача не підтверджена;
- в матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення витрат (здійснення оплати послуг);
- не визначено у договорі і не обґрунтовано позивачем у заяві, у чому полягає складність справи або фінансовий стан клієнта, інші істотні обставини, які би могли пояснити надзвичайно високу ставку оплати послуг виконавця.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням договору № 1491-ЗЭ від 01.07.2019, суд встановив, що в рамках цього договору виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.
На виконання п. п. 1.2, 1.3 Договору між Клієнтом та АО «Перший радник» було укладено Додаткову угоду № 10-4/08 від 02.08.2024 р. до Договору (далі також - Додаткова угода № 10-4/08), відповідно до п. 1.1. якої сторони погодили, що Виконавець (АО «Перший радник») зобов`язується надавати Клієнтові (АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО») правову допомогу щодо належного представництва інтересів Клієнта у справах за позовом Клієнта до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227) про стягнення заборгованості, штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат, за Договором про участь у балансуючому ринку № 0424-04013 від 27.05.2019 року, із подальшим представництвом (захистом) прав та інтересів Клієнта в судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди № 10-4/08 від 02.08.2024, Сторонами погоджено, що вартість послуг Адвоката/ів становить 10 000,00 грн. за одну годину надання послуг/виконання робіт/участь в одному судовому засіданні по справі одного Адвоката. Факт надання послуг підтверджується підписаним Сторонами Звітом наданих послуг, що передбачено пунктом 1.6. Додаткової угоди № 10-8/10/4 від 08.10.2024 до Договору (далі також - Додаткова угода № 10-8/10/4), яким пункт 2.2. Додаткової угоди № 10-4/08 від 02.08.2024 року узгоджено Сторонами в новій редакції та погоджено, що детальний опис наданих Послуг, час, витрачений адвокатом на їх надання, загальну вартість наданих Послуг (розмір гонорару) погоджується Сторонами у Звітах, після чого, в порядку визначеному Договором, зазначається в Актах приймання-передачі наданих послуг.
Пунктом 1.5. Додаткової угоди № 10-8/10/4 Сторони доповнили Договір пунктом 4.4., погодивши, що Виконавець протягом 30 календарних днів після підписання Звіту Клієнтом, зобов`язаний надати Клієнту на погодження акт приймання-передачі наданих послуг у 2 (двох) примірниках стосовно послуг, що були надані.
Відповідно до пункту 1.7. Додаткової угоди № 10-8/10/4, яким змінено редакцію пункту 2.4. Додаткової угоди № 10-4/08 від 02.08.2024 року, оплата наданих Послуг та компенсація витрат здійснюється впродовж 60 календарних днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.
З наведеного вбачається, що сторони погодили відображення наданих послуг у Звіті. Тому посилання відповідача на відсутність Акту наданих послуг як на підставу для відмови в розподілі витрат не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
27 січня 2025 року між АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» та АО «Перший Радник» було погоджено складено Звіт наданих послуг № 5 за Договором про надання правової допомоги № 1491-ЗЭ від 01.07.2019 та Додаткової угоди № 10-8/10/4 від 08.10.2024 р., відповідно до якого зафіксовано, що загальний розмір винагороди, який Клієнт має сплатити Виконавцю, складає - 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
З вказаного вище Звіту вбачається, що Адвокатським об`єднанням було надано наступні юридичні послуги:
1. Підготовка позовної заяви, розрахунку 3% річних, інфляційних втрат - 4 год - 70 000,00 грн.
2. Юридичний аналіз відзиву, підготовка та подання відповіді на відзив - 3 год - 50 000,00 грн;
3. Участь в судовому засіданні 03.10.2024 - 1 год - 10 000,00 грн;
4. Участь в судовому засіданні 14.11.2024 - 1 год - 10 000,00 грн;
5. Участь в судовому засіданні 23.01.2025 - 1 год - 10 000,00 грн.
Всього надано юридичні послуги на суму 150 000,00 грн. В Звіті вказано, що загальна кількість годин 15 (п. 2 Звіту).
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже, як вбачається з Договору та додаткових угод до нього, встановлено фіксований розмір гонорару для участі в судових засіданнях (10 000,00 грн) та погодинний розмір оплати за інші послуги в рамках договору по 10 000,00 грн за годину.
Але, в Звіті є суперечності між таблицею наданих послуг і п. 2, адже згідно з таблицею витрачено 10 годин, а відповідно до п. 2 - 15 годин. Крім того, всупереч погодженого сторонами розміру оплати, замість 10 000,00 грн за годину нараховано більшу суму.
Тобто, за п. 1 Звіту обґрунтований розмір гонорару мав становити - 40 000,00 грн, за п. 2 - 30 000,00 грн.
Крім того, судом надано оцінку строку дії Договору та чинності Додаткової угоди № 11 від 01.01.2025.
Вказаною угодою змінено п. 5.1. договору та викладено його в наступній редакції:
- п. 5.1. Цей договір набирає чинності з дати підписання договору та діє до 31.12.2025, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору, набуває чинності з дати, що зазначена в правому верхньому куті Додаткової угоди, після її підписання обома сторонами з використанням кваліфікованого електронного підпису та може бути скріплена електронними печатками сторін.
Однак, всупереч наведеного вище, Додаткова угода № 11 від 01.01.2025 підписана фізичним підписом та скріплення печатками сторін. Доказів підписання кваліфікованим електронним підписом матеріали справи не містять.
Суд наголошує, що в спірній угоді сторони чітко встановили обов`язкову умову - підписання саме електронним підписом (ЄЦП, КЕП). Тобто, використання печатки та фізичного підпису в угоді сторонами є порушенням домовленості. Стаття 639 ЦК України зазначає - якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, то він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.
Оскільки в угоді прямо вказано, що вона набуває чинності лише після накладення електронного підпису, то без цієї дії юридичний факт укладення угоди не є правильним (не відбувся).
Угода може бути визнана чинною судом, якщо обидві сторони фактично почали її виконувати (наприклад одна зі сторін оплатила товар за новою ціною, а інша прийняла таку оплату без заперечень) - визнання правочину діями.
Визнання додаткової угоди нечинною не скасовує дію основного договору, а саме - сторони працювали за старими умовами, що діяли до цієї угоди (до 01.01.2025).
Таким чином, для вирішення питання про продовження дії договору, сторонам необхідно підписати за допомогою ЄЦП (КЕП) додаткову угоду, як і було домовлено, або пере підписати у паперовому вигляд, вилучивши пункт (умову) про обов`язковість електронного підпису.
Оскільки суд дійшов висновку, що Додаткова угода № 11 від 01.01.2025 не набрала чинності, то при розподілі витрат у даній справі слід керуватися тим, що Договір діяв до 31.12.2024 відповідно до Додаткової угоди № 10 від 29.12.2023. Правові послуги, надані Адвокатським об`єднанням після 01.01.2025 не можуть вважатися такими, що надані в межах договору № 1491-ЗЭ від 01.07.2019.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є 90 000,00 грн.
При цьому, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
За таких обставин, дослідивши та оцінивши заяву позивача щодо ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, суд вважає, що розмір заявлених Акціонерним товариством "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 90 000,00 грн (з урахуванням встановленого судом вище) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною представником позивача роботою у суді першої інстанції. Отже, за висновком суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 50 000,00 грн, які належить стягнути на його користь з відповідача. 
Керуючись ст.ст. 120, 123, 126, 129, ч. 3 ст. 233, ст. 234, ч. 10 ст.ст. 240, 244, 255 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, - 

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; код ЄДРПОУ 00100227) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; код ЄДРПОУ 23269555) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.
3. У задоволенні решти вимог Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 12.05.2026.

Суддя Ю.О. Підченко