Справа №-613/315/26  Провадження №-2-а/613/15/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові адміністративну справу № 613/315/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи – ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача – адвокат Головко В.В., звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач), за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту – ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в якому просить : 1) визнати протиправною та скасувати постанову № 20/256-п від 10.02.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , провадження по справі закрити; 2) стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір; 3) розгляд справи за участю представника позивача – адвоката Головко В.В. проводити в режимі відеоконференції через Електронний суд у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області та знаходженням робочого місця – м. Дергачі у наближенні до кордону з рф.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача пояснила, що позивачу було вручено постанову № 20/256-п від 10.02.2026 про закриття справи про адміністративне правопорушення та без притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП накладено на нього штраф у розмірі 17000,00 грн. Постанова має назву «про закриття справи про адміністративне правопорушення», однак, в той же час, справу не закрито, а піддано позивача адміністративному стягненню у вигляді штрафу, що є неприпустимим. При цьому, оскаржувана постанова не містить даних у постановочній частині щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а лише про проведення стягнення. 
Оскаржувана постанова, в порушення передбаченої законом процедури, винесена без присутності позивача, якого не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи стосовно нього, чим порушено його право на захист. Крім того, позивачу не було роз`яснено прав, передбачених ст.268 КУпАП, чим порушено його право скористатися правничою допомогою. 
За змістом оскаржуваної постанови, 05.02.2026 о 18.00 год. старшим офіцером відділення комплектування і рекрутингу ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено протокол № 20 від 05.02.2026 за ч.3 ст.210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 в частині порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. В ході наданих та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 документів було встановлено, що ОСОБА_1 без поважних причин не повідомив про зміну місця проживання як ВПО, що підтверджено довідкою від 23.10.2025, та в семиденний строк не з`явився і не став на військовий облік за задекларованим місцем проживання. 
При ознайомленні з оскаржуваною постановою було встановлено, що відсутні будь-які докази, на які посилається посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка склала цю постанову. 
Крім того, у фабулі оскаржуваної постанови вказано, що підставою для її винесення став складений відносно позивача протокол за ч.3 ст.210 КУпАП, проте, сама постанова містить іншу статтю КУпАП, яку нібито порушив позивач – ч.3 ст.210-1 КУпАП, тому постає питання, як кваліфіковані дії позивача. 
Наведене свідчить про неконкретність рішення суб`єкта владних повноважень на предмет об`єктивної сторони правопорушення, поставленого позивачу у вину, часу його вчинення, а також правової кваліфікації діяння, що призводить до суттєвого порушення права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Представник позивача вказала, що відповідно до роздруківки з додатку «Резерв+» ОСОБА_1 має відстрочку від призову за п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», дата останнього уточнення даних – 05.02.2026, наявна відмітка «дані уточнені вчасно». Зазначені дані щодо місця проживання в Полтавській області.
Посилаючись на п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, зазначила, що у певних випадках можливо констатувати належне оповіщення військовозобов`язаного про обов`язок прибути до ТЦК та СП навіть у разі неотримання ним повістки, проте, лише у разі відмови військовозобов`язаного від отримання повістки або у разі повернення відповідної поштової кореспонденції, адресованої військовозобов`язаному, з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність його за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку чи зазначеним особою під час оновлення військово-облікових даних. 
Крім того, з вказівкою на примітку до ст.210 КУпАП відмітила, що положення ст.210-1 КУпАП щодо притягнення до адміністративної відповідальності застосовуються лише у разі неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у т.ч. публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.
З огляду на викладене, стверджує про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вважає, що його вину не доведено поза розумним сумнівом. Оскаржувана постанова винесена відповідачем за відсутності доказів наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення та з порушенням встановленої законом процедури, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню. 
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2026 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 19.02.2026 задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції за участю представника позивача Головко В.В. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
25.02.2026 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ОСОБА_1 з 20.06.2024 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 23.10.2025 зареєструвався як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 1606-7002334896 від 23.10.2025, наявною у матеріалах справи. 
Частиною 4 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закріплено обов`язок військовозобов`язаних, які залишили або покинули своє місце проживання, стати на військовий облік у ТЦК та СП за місцем перебування на обліку ВПО у 7-денний строк з дати взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб. Спеціальні вимоги щодо обліку ВПО також встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до ст.7 якого внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти уповноважені органи державної влади про зміну фактичного місця проживання.
Згідно з пп.7 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, військовозобов`язаний повинен особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибути з паспортом і військово-обліковими документами до відповідного ТЦК та СП, який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не став на військовий облік у відповідному ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо нього 03.02.2026 другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 було подане звернення Е4625884 до відділення поліції № 2 (с-ще Золочів) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.ст.210, 210-1 КУпАП. 
05.02.2026 ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 , і того ж дня стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 20 за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що він, будучи військовозобов`язаним, під час дії особливого періоду, порушив правила військового обліку, а саме у 7-денний термін не став на облік військовозобов`язаних як ВПО.
Протокол був складений у присутності позивача, його було ознайомлено з правами та обов`язками відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, зі змістом протоколу позивач ознайомився, жодних пояснень не надав, другий примірник протоколу отримав під особистий підпис. Будь-яких клопотань, пов`язаних із розглядом справи, позивач не заявляв.
За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу № 20 від 05.02.2026 та довідки ВПО № 1606-7002334896 від 23.10.2025, було встановлено, що ОСОБА_1 після зміни свого фактичного місця проживання як ВПО без поважних причин не повідомив відповідний ТЦК та СП про таку зміну і у визначений законодавством строк не став на військовий облік за новим місцем проживання, отже, не виконав обов`язку щодо уточнення своїх військово-облікових даних. Будь-яких поважних причин такого неповідомлення матеріали справи не містять. 
Наявні у тексті постанови окремі технічні помилки – зазначення у заголовку постанови «про закриття справи про адміністративне правопорушення» та зазначення ст.210 КУпАП замість ст.210-1 КУпАП – мають очевидний технічний (описовий) характер, не спотворюють зміст прийнятого рішення, не змінюють встановлених по справі фактичних обставин та не впливають на юридичну кваліфікацію діяння. У відповідності до вимог ст.283 КУпАП у постанові чітко встановлено фактичні обставини правопорушення, наведено норми, які регулюють відповідні обов`язки військовозобов`язаних осіб; прямо сформульовано рішення уповноваженої посадової особи – накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Враховуючи викладене, вважає, що вказані технічні описки не впливають на законність та обґрунтованість постанови.
На думку представника відповідача, є помилковими посилання позивача на примітку до ст.210 КУпАП та доводи про відсутність обов`язку уточнення персональних даних та явки до ТЦК та СП з огляду на те, що відповідні відомості можуть бути отримані органами військового обліку шляхом електронної інформаційної взаємодії з державними реєстрами. Так, в силу ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» обов`язок повідомляти про зміну своїх персональних даних є особистим обов`язком військовозобов`язаного, який не поставлений законодавцем у залежність від наявності або відсутності інформаційного обміну між державними реєстрами. Тобто, відповідальність за неповідомлення про зміну своїх персональних даних несе безпосередньо військовозобов`язаний. 
Враховуючи викладене, вважає, що постанова № 20/256-п від 10.02.2026 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у спосіб, передбачений нормами КУпАП, Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а відтак, підстав для визнання її протиправною та скасування немає.
З огляду на наведене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
27.02.2026 представником позивача було подано відповідь на відзив, у якій наголошено на відсутності доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього. Крім того, вказано на те, що одним із необхідних елементів складу адміністративного правопорушення є його об`єктивна сторона, тобто, конкретне протиправне діяння (дії чи бездіяльність), зміст яких розкрито у диспозиціях відповідних статей (частин статей) КУпАП. Відсутність будь-якого з цих елементів виключає наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, за твердженням представника позивача, відповідач визнав факт помилкового зазначення конкретної статті в оскаржуваній постанові, яка різниться зі статтею КУПАП, вказаною в протоколі, у зв`язку з чим представник позивача просить позовну заяву задовольнити. 
Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 30.03.2026, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. У судове засідання, призначене на 14.05.2026, не прибула, у поданій до суду 14.04.2026 письмовій заяві просила суд подальший розгляд спраив проводити за її відсутності у зв`язку з розірванням договору про надання правничої допомоги з ОСОБА_1 .
Позивач у судове засідання, призначене на 14.05.2026. не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник відповідача у поданому до суду письмовому відзиві просив розглядати справу за його відсутності.
Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має зареєстроване місце проживання за адресою : АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 15.10.2025.
Згідно з довідкою переселенця від 23.10.2025 № 1606-7002334896, виданою УСЗН Миргородської РДА (Гадяцький відділ № 2) Максименко Є.М. має фактичне місцем проживання за адресою : АДРЕСА_1 . 
Відповідно до електронного військово-облікового документу ОСОБА_1 , останній перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 (Золочів), 20.06.2024 пройшов ВЛК, має відстрочку до завершення мобілізації за п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», має номер у реєстрі «Оберіг» 250920201455688500013. 
У вказаному військово-обліковому документі наявні відомості про РНОКПП позивача, його телефон, електронну пошту, адресу проживання – АДРЕСА_1 , а також відмітку «дані уточнені вчасно».
Відповідно до наявної в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 20 облікової картки ОСОБА_1 , останній з 23.11.2005 був узятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 02.09.2022 був узятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_10 , 20.06.2024 знятий за абз.2 п.2 ч.5 ст.37 Закону у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю), 20.06.2024 узятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 (абз. 5 п.2 ч.1 ст.37 Закону).
19.04.2023 позивачу було надано відстрочку від мобілізації, 20.06.2024 він пройшов ВЛК, був визнаний придатним до відськової служби та підлягав переогляду 01.08.2028.
З 03.02.2026 позивача було подано у розшук як особу, яка не стала на військовий облік за місцем оформлення ВПО (ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 05.02.2026 розшук знято у зв`язку зі складенням протоколу за ст.210 КУпАП. 
05.02.2026 старшим офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 20 стосовно ОСОБА_1 ..
Протокол складено за ч.3 ст.210 КУпАП.
Як зазначено у протоколі, 05.02.2026 о 18.00 год. у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), у порядку, визначеному п.7 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» при перевірці документів у ІНФОРМАЦІЯ_11 у громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було встановлено факт порушення правил військового обліку. 
Відповідно до наявних у ІНФОРМАЦІЯ_11 документів було встановлено, що ОСОБА_1 був поданий у розшук як такий, що порушив військовий облік, а 05.02.2026 о 18.00 год. ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_9 для притягнення до адміністративної відповідальності.
У протоколі процитовано норму ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», при цьому, зазначено, що ОСОБА_1 своєю бездіяльністю порушив вимоги абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.2 абз.4 п.69 Порядку № 560, та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210/1 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень. 
У протоколі зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення – 10.02.2026 о 09 год. 15 хв. 
10.02.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 винесено постанову № 20/256-п, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 без поважних на те причин не повідомив про зміну місця проживання, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджено довідкою від 23.10.2025 № 1606-7002334896 та в семиденний строк не з`явився та не став на військовий облік за задекларованим місцем проживання. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024, абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ свої персональні дані, а саме : адресу проживання, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), та інші персональні дані через ЦНАП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. 
При цьому, постанова № 20/256-п від 10.02.2026 носить назву «про закриття справи про адміністративне правопорушення», а за змістом постанови, її винесенню передувало складення стосовно ОСОБА_4 протоколу за ч.3 ст.210 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП). 
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачени статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. 
Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті – за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною 3 цієї статті – за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. 
У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За приписами абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. 
Відповідно до абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Згідно з абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок ті військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, у ній зазначено, з одного боку, про порушення ОСОБА_1 вимог ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу, яка передбачає обов`язок військовозобов`язаного після прибуття до нового місця проживання в семиденний строк стати на військовий облік, а з іншого боку констатовано вчинення ним порушення вимог абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024, абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Крім того, у постанові № 20/256-п від 10.02.2026 зазначено дві самостійні фактичні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності, не пов`язані між собою – неповідомлення про зміну фактичного місця проживання та нездійснення постановки на військовий облік за новим місцем проживання як ВПО (порушення правил військового обліку) та неуточнення своїх персональних даних протягом 60 днів після набрання чинності Законом № 3633-ІХ (порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію). 
Разом з тим, вказаною нормою ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», на яку послався відповідач в оскаржуваній постанові, ніяк не врегульовано питання дотримання вимог військового обліку внутрішньо переміщеними особами, на порушенні якого наголошено в постанові.
Також у протоколі зазначено про порушення позивачем вимог п.69 Порядку № 560, яка регулює питання про проходження військовозобов`язаними медичного огляду і не стосується специфічних обов`язків внутрішньо переміщених осіб. 
Водночас, як зазначалось вище, оскаржуваною постановою позивачу поставлено у вину саме невчинення дій щодо постановки на облік у ТЦК та СП за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, при цьому, посилання на норму, яка встановлює відповідний обов`язок, у постанові відсутнє. 
Враховуючи наведене, посилання відповідача на ч.3 ст.37 Закону Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п.69 Порядку № 560 не можуть слугувати підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Щодо висновків постанови про порушення абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024, абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» суд зауважує, що відповідно до даних електронного військово-облікового документу, у ньому наявні номер телефону, адреса місця проживання, електронна пошта ОСОБА_1 та відмітка «дані уточнені вчасно».
Всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не уточнив своїх персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ. 
З огляду на викладене, суд вказує на відсутність фактичних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) у зв`язку зі стверджуваним порушенням абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024, абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Крім того, суд відмічає, що оскаржувана постанова винесена і штраф на ОСОБА_1 накладено за ч.3 ст.210-1 КУпАП (порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію), водночас, у постанові вказано, що її винесено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 20 за ч.3 ст.210 КУпАП.
Вказаним протоколом констатовано лише порушення ОСОБА_1 правил військового обліку - ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_1 було подано звернення до органу поліції про його доставлення як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 КУпАП.
Водночас, у цьому ж протоколі зазначено, що своєю бездіяльністю ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 абз.4 п.69 Порядку № 560, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Частиною 4 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» закріплений обов`язок військовозобов`язаного стати на облік у разі зміни місця проживання як ВПО, а саме передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).
Однак, посилання на цю норму в оскаржуваній постанові відсутнє. 
Згідно з абз. 4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до абз. 2 п.69 Порядку № 560 особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію. 
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Таким чином, протокол також містить дві самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, які не пов`язані між собою (невиконання обов`язку ВПО стати на військовий облік у ТЦК та СП за місцем обілку як ВПО та проходження ВЛК).
При цьому, в чому саме полягало порушення ОСОБА_1 вказаних норм – у протоколі не зазначено. 
Крім того, суд зауважує, що відповідно до електронного військово-облікового документу ОСОБА_1 пройшов ВЛК 20.06.2024. 
Враховуючи викладене, протокол № 20 від 05.02.2026 за ч.3 ст.210 КУпАП не є належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 тих дій, які зазначені в оскаржуваній постанові, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення № 20 від 05.02.2026 не містить посилань на порушення саме ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок ті військову службу», а відтак, зміст порушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою, виходять за межі фабули правопорушення, викладеної в протоколі, чим порушено право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Крім того, суд зауважує, що оскаржувана постанова № 20/256-п від 10.02.2026 носить назву «про закриття справи про адміністративне правопорушення», водночас, рнезолютивна частина постанови містить рішення про накладення на позивача штрафу, що явно не відповідає змісту постанови про закриття справи в розумінні ст.284 КУпАП.
Зазначені обставини свідчать про невідповідність винесеної постанови вимогам ч.2 ст.283 КУпАП в частині опису обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, та прийнятого у справі рішення.
З огляду на викладене, судом не беруться до уваги доводи відповідача про те, що наведені помилки є описками та носять виключно технічний характер, оскільки вони фактично унеможливлюють розуміння змісту адміністративного правопорушення, що є порушенням права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у своїй сукупності змінюють зміст прийнятого рішення. 
Крім того, суд відмічає, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. 
Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються - за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи. 
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. 
Відповідно до ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. 
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. 
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. 
Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. 
Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом. 
Як зазначалось вище, позивачем було уточнено персональні дані, в електронному військово-обліковому документі наявні відомості про номер телефону, адресу фактичного проживання позивача, відомості про проходження ним ВЛК, відомості про надання йому відстрочки від призову, а також наявні відмітка «дані уточнено вчасно». 
З наданих відповідачем копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вбачається, які саме персональні дані позивача були відсутні, а також що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних даних ОСОБА_1 , і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. 
Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП). 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Разом з тим, оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, а також тз порушенням процедури, встановленої ст.ст.268, 278, 280, 283 КУпАП. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП - закриттю за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи висновок суду про задоволення позову, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 665,60 грн, сплаченого згідно з квитанцією до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» від 17.02.2026. 
Керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 139, ч.4 ст.229, ст.ст.241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи – ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.02.2026 № 20/256-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять грн. шістдесят коп.). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_12 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 . 
Третя особа : ІНФОРМАЦІЯ_13 , адреса : АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 . 

Суддя        О.С. Сеник