Справа № 493/495/26 
Провадження № 2/493/619/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області у складі:
головуючого-судді Тітової Т.П.
за участю секретаря Сирота О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

16.03.2026 року ТОВ «Бізпозика» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалами судді від 18.03.2026 року провадження у даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Свою вимогу позивач мотивує тим, що 16.02.2025 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено договір № 525068-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізпозика» 16.02.2025 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 525068-КС-001 про надання кредиту, яку ОСОБА_1 прийняв на умовах, визначених офертою.
ТОВ «Бізпозика» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8890, на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до п. 2.1 договору кредиту ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання споживчих кредитів.
ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням). 
Відповідач свої зобов`язання за договором № 525068-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість в розмірі 27401 грн., в т.ч.: 11000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 8701,00 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 5500,00 грн. – сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України та 2200,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 525068-КС-001 про надання кредиту від 16.02.2025 року в розмірі 27401грн. та понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Представник позивача ТОВ «Бізпозика» в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві зазначила, що розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 07.04.2026 року не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Згідно відомостей з офіційного сайту Укрпошта відправлення повертається відправнику з причин закінчення встановленого терміну зберігання. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду повернувся на адресу суду 17.04.2026 року з довідкою «Укрпошти» з відміткою «адресат відсутній».
В судове засідання, яке було призначено на 27.04.2026 року та на 15.05.2026 року відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Згідно відомостей з офіційного сайту Укрпошта відправлення прибуло до відділення. 
Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи призначеної на 27.04.2026 року та на 15.05.2026 року шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади України.
У зв`язку з неявкою відповідача в судові засідання та не повідомленням про поважні причини такої неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочний розгляд справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судові засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 16.02.2025 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено договір № 525068-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит електронна форма), за умовами якого ТОВ ««Бізпозика» надає ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізпозика». Строк кредиту - 16 тижнів, процентна ставка за кредитом в день 0,7 % фіксована; комісія за надання кредиту 2200,00 грн., строк дії договору до 08.06.2025 року, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 19344,74 грн., загальні витрати за кредитом 8344,74 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 3388,44 процентів, денна процентна ставка 0,67 процентів (п. п. 2.1. – 2.11. договору).
Згідно п. 4.1. договору кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений в розділі 12 Договору ( НОМЕР_3 ). 
Договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та прийняття (акцептування) позичальником, та підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8890, номер телефону НОМЕР_1 .
На підтвердження укладання кредитного договору позивачем було надано до суду копію договору № 525068-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), розрахунок заборгованості, паспорт споживчого кредиту, пропозиція (оферта) укласти договір № 525068-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 525068-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма).
Відповідач був ознайомлений з інформацією по кредиту та умовами кредитування, що підтверджується копією паспорту споживчого кредиту за договором, підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5827.
До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізпозика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.
З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.
ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором № 525068-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 16.02.2025 року виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів 16.02.2025 року на банківську картку позичальника, вказану при заповненні анкетних даних останнім.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 11000,00 грн. за договором підтверджується довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід», з якої вбачається, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» 16.02.2025 року було здійснено успішний переказ грошових коштів в сумі 11000,00 грн. на рахунок отримувача № НОМЕР_3 , призначення переказу: перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , згідно до кредитного договору № 525068-КС-001 від 16.02.2025 року. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 525068-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим, заборгованість відповідача станом на 24.02.2026 року складає 27401 грн.
Згідно довідки про стан заборгованості за кредитом, наданої позивачем, у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 27401 грн., з яких:
- 11000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту,
- 8701,00 грн. - сума прострочених платежів по відсотках,
- 2200,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією,
- 5500,00 – сума заборгованості по штрафам.
Як вбачається з відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 14.04.2026 року № БТ/Е-13860, наданої на ухвалу суду від 18.03.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , що підтверджується випискою по рахунку за період з 16.02.2025 року до 08.06.2025 року, відповідно до якої вбачається рух коштів, зокрема 16.02.2025 року на рахунок відповідача одним платежем зараховано суму 11000,00 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічне пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес Позика», надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд приходить до висновку про те, що цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Встановивши зазначені обставини у справі, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту або відсотків матеріали справи не містять.
Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів.
Зважаючи на зазначене, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що заборгованість за тілом кредиту та за відсотками підлягає стягненню.
Підпис відповідача під договором свідчить про ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме до ТОВ «Бізнес Позика», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Нарахування відсотків ТОВ «Бізпозика» здійснило відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за умовами договору.
Відповідно до п. 7.5. умов кредитного договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % (сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 ЦК України. Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування кредитом та/або суму простроченої комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого кредиту, та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі ст. 625 ЦК України. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2 (два) відсотка від неповернутої позичальником суми кредиту. Кредитодавець не нараховує проценти річних відповідно до цього пункту договору на суму заборгованості, яка є меншою ніж 100 (сто) гривень 00 копійок. Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту договору та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних позичальником від кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З урахуванням розрахунку заборгованості за кредитом станом на 24.02.2026 року відсотки за ч. 2 ст. 625 ЦК України складають 5500,00 грн., а саме
з 03.03.2025 року – 110 грн.; з 04.03.2025 року – 220 грн.;
з 05.03.2025 року – 330 грн.; з 06.03.2025 року – 440 грн.;
з 07.03.2025 року – 550 грн.; з 08.03.2025 року – 660 грн.;
з 09.03.2025 року – 770 грн.; з 10.03.2025 року – 880 грн.;
з 11.03.2025 року – 990 грн.; з 12.03.2025 року – 1100 грн.; 
з 13.03.2025 року – 1210 грн.; з 14.03.2025 року – 1320 грн.; 
з 15.03.2025 року – 1430 грн.; з 16.03.2025 року – 1540 грн.; 
з 17.03.2025 року – 1650 грн.; з 18.03.2025 року – 1760 грн.; 
з 19.03.2025 року – 1870 грн.; з 20.03.2025 року – 1980 грн.;
з 21.03.2025 року – 2090 грн.; з 22.03.2025 року – 2200 грн.;
з 23.03.2025 року – 2310 грн.; з 24.03.2025 року – 2420 грн.;
з 25.03.2025 року – 2530 грн; з 26.03.2025 року – 2640 грн;
з 27.03.2025 року – 2750 грн; з 28.03.2025 року – 2860 грн;
з 29.03.2025 року – 2970 грн; з 30.03.2025 року – 3080 грн;
з 31.03.2025 року – 3190 грн; з 01.04.2025 року – 3300 грн;
з 02.04.2025 року – 3410 грн; з 03.04.2025 року – 3520 грн; 
з 04.04.2025 року – 3630 грн; з 05.04.2025 року – 3740 грн; 
з 06.04.2025 року – 3850 грн; з 07.04.2025 року – 3960 грн; 
з 08.04.2025 року – 4070 грн; з 09.04.2025 року – 4180 грн; 
з 10.04.2025 року – 4290 грн; з 11.04.2025 року – 4400 грн; 
з 12.04.2025 року – 4510 грн; з 13.04.2025 року – 4620 грн; 
з 14.04.2025 року – 4730 грн; з 15.04.2025 року – 4840 грн; 
з 16.04.2025 року – 4950 грн; з 17.04.2025 року – 5060 грн;
з 18.04.2025 року – 5170 грн; з 19.04.2025 року – 5280 грн; 
з 20.04.2025 року – 5390 грн; з 21.04.2025 року – 5500 грн.
З урахуванням встановленого суд приходить до висновку про те, що відповідач за користування кредитними коштами з урахуванням несвоєчасного повернення та за умовами договору сплати відсотків у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, повинен був сплатити 11000,00 грн. тіло кредиту, 8710 грн. суму прострочених платежів по процентам, а також 5500 грн., що складають відсотки за умовами п. 7.5 договору, а всього 25210 грн.
Разом з тим, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, позивач також просив стягнути й прострочену заборгованість за комісією за видачу кредиту в сумі 2200 грн. 
Так, із п. 2.5. договору вбачається, що комісія за видачу кредиту 2200,00 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 
Водночас, згідно ч. 3 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту.
Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк не уповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
Згідно з п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, провадження № 61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як видача кредиту, має надаватися клієнту банку безоплатно.
За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по сплаті комісії за кредитом у розмірі 2200 грн. не підлягають задоволенню.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши від ТОВ «Бізнес позика» кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернув, проценти у встановленому договором розмірі не сплатив, ним не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 25210 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 1100,00 грн., заборгованість по процентам – 8710 грн., сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України – 5500,00 грн., в решті позову слід відмовити. 
Позивач також у своєму позові заявив вимогу про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України).
Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 6004 від 06.03.2026 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн., а оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення 92,00 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2449,41 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 247, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 205, 207, 509, 526, 625, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» суд – 

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ: 41084239, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором № 525068-КС-001 про надання кредиту від 16.02.2025 року, що становить 25210 (двадцять п`ять тисяч двісті десять) грн. та судовий збір в сумі 2449,41 грн., а всього: 27659 (двадцять сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 41 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст заочного рішення суду складений 15.05.2026 року.

СУДДЯ