ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 920/170/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Бакуліної С. В., Вронської Г. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 10.02.2026 
(суддя - Вдовенко Д. В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026
(головуючий - Ткаченко Б. О., судді: Сулім В. В., Гаврилюк О. М.)

у справі за позовом ОСОБА_1 
до Середино-Будської міської ради
про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, зобов`язання державного реєстратора вчинити дії.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог 

ОСОБА_1 , як міський голова, звернувся з позовом до Середино-Будської міської ради, в якому просив суд: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Дуб В. В. відділу "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської селищної ради щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, 03.06.2022р., 12:41:12, за №1006221070020000069, а саме щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи Середино-Будської міської ради; 
2) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань код: 78888063612 від 18.04.2025, що вчинене державним реєстратором Куліш Ю.М. відділу "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської селищної ради; 
3) зобов`язати державного реєстратора Куліш Ю. М. відділу "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської селищної ради, або у разі не здійснення своїх трудових функцій Куліш Ю. М., іншого уповноваженого державного реєстратора відділу "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської селищної ради, що має право на державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, внести відповідні зміни про керівника або відомостей про керівника юридичної особи, за поданою секретарем Середино-Будської міської ради Загорським О. С. заявою щодо державної реєстрації юридичної особи - органу влади (з 01 травня 2023р.) про зміну керівника або відомостей про керівника Середино-Будської міської ради, зазначивши у відомостях про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи ОСОБА_1 (міський голова).
Позов, з посиланням на положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", обґрунтовано тим, що державні реєстратори Відділу "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської селищної ради у червні 2022 року безпідставно внесли відомості про керівника Середино-Будської міської ради та у квітні 2025 року протиправно відмовили у внесенні змін до ЄДРПОУ про керівника юридичної особи Середино-Будської міської ради, а саме - про внесення запису щодо ОСОБА_1 як мера та керівника Середино-Будської міської ради. Водночас позивач вказує на те, що Середино-Будська міська рада фактично не заперечує щодо повноважень міського голови ОСОБА_1 . 
2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
10.02.2026 Господарський суд Сумської області постановив ухвалу, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026, про відмову у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що з огляду на предмет та підстави позову, суб`єктний склад, спірні правовідносини у цій справі не мають характеру корпоративних, що свідчить про відсутність підстав для віднесення спору у цій справі до юрисдикції господарських судів на підставі пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України; цей спір також не підлягає розгляду господарським судом відповідно до пунктів 10, 12, 13 частини першої статті 20 ГПК України, оскільки стороною спору є фізична особа, спір не стосується відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі, вимоги щодо реєстраційних дій не є похідними від спору, що виник з корпоративних відносин; вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів не зумовлені наявністю приватно-правового спору, є основними, а не похідними; суд зі змісту позовної заяви ознак приватноправового спору не встановив. Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився апеляційний господарський суд, що спір, який обмежується оскарженням рішень державних реєстраторів, як таких, що прийняті з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", зумовлює публічно-правовий спір, пов`язаний з наданням адміністративних послуг, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень статей 4, 19 цього Кодексу.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що з ухвалою суду першої інстанції та постановою апеляційного суду категорично не погоджується, ці рішення підлягають скасуванню через істотне порушення вимог господарського процесуального законодавства та їх невідповідність сталій судовій практиці Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, зокрема, викладеної у постановах від 17.06.2020 у справі № 826/10249/18 (провадження № 11-771апп19, пункт 40), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2), що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача; від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18, пункт 36), від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19 (провадження № 12-150гс19, пункт 37), що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи). Скаржник зазначає, що у цій справі спір стосується скасування реєстраційної дії щодо зміни керівника юридичної особи в ЄДРПОУ, а також реєстраційної дії щодо відмови у внесенні зміни до ЄДРПОУ про керівника юридичної особи, що підпадає під визначення норми пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, тому спір є корпоративним та є справою, що відноситься до юрисдикції господарських судів, що підтверджується постановами Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 13.11.2019 у справі № 826/2778/16. Суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували позицію Великої Палати Верховного Суду, формально переписавши ряд норм з ГПК України, не навівши аргументів відхилення наведеної практики судів та зробили незаконний висновок; спір в даній справі існує між керівником юридичної особи - суб`єкта владних повноважень та самою юридичною особою щодо здійснення повноважень керівника та внесення відомостей про керівника до ЄДР, на що суд першої інстанції не звернув увагу.
4. Позиція Верховного Суду
За змістом абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до приписів статті 290 ГПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою апеляційного господарського суду, про відмову у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України.
З огляду на пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви №29458/04 та №29465/04).
Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародне і національне законодавство передбачає принцип спеціалізації судів.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20).
Критеріями відмежування справ господарської юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору. 
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
За змістом частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. 
Частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:
1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду, та справи у спорах щодо продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків;
3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;
4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;
5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;
6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами, клопотаннями органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;
8) справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника;
9) справи щодо процедури превентивної реструктуризації;
10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) юридичних осіб та їх органів, посадових та службових осіб, а також фізичних осіб - підприємців у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;
11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;
12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;
13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;
14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;
15) інші справи у спорах між юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність, та/або фізичними особами - підприємцями;
16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;
17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках публічно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;
18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;
19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій.
Водночас за правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
З наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції не належить розгляд справ, якщо у спірних відносинах вбачається спір про право.
Територіальні громади на основі загального, рівного, прямого виборчого права обирають шляхом таємного голосування відповідно сільського, селищного, міського голову, який очолює виконавчий орган ради та головує на її засіданнях. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових виборах, становить п`ять років (частина друга статті 141 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно міста.
Згідно із статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За змістом статей 16, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міська рада є юридичною особою публічного права.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації:
Міністерство юстиції України безпосередньо та/або через утворені ним територіальні органи - у разі державної реєстрації громадських формувань, символіки громадських формувань, відомостей про дату початку обліку/дату припинення обліку часток товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю в обліковій системі часток, що ведеться Центральним депозитарієм цінних паперів (далі - облікова система часток), та пов`язаних із цим змін згідно з вимогами цього Закону;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, - у разі державної реєстрації юридичних осіб - релігійних організацій (релігійних центрів, управлінь, монастирів, релігійних братств, місій та духовних навчальних закладів); Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації - у разі державної реєстрації юридичних осіб - релігійних організацій (релігійних громад);
виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси - крім державної реєстрації суб`єктів, передбачених абзацами другим і третім цього пункту (крім випадків, передбачених статтею 25-1 цього Закону).
Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (пункт 5 частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").
Для державної реєстрації створення, припинення юридичної особи - місцевої ради, виконавчого комітету місцевої ради, а також змін до відомостей про неї подається заява про державну реєстрацію створення, припинення юридичної особи, внесення змін до відомостей про неї (абзац другий частини 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").
Права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та установчих документів товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи (частини один, два статті 96-1 ЦК України).
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 (фізична особа) звернувся з позовом на захист своїх прав міського голови Середино-Будської міської ради, які, відповідно до змісту позовної заяви, порушують державні реєстратори Відділу "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської селищної ради у зв`язку із вчиненням реєстраційних дій з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо внесення відомостей про керівника юридичної особи Середино-Будської міської ради у червні 2022 року та відмовою у внесенні змін до ЄДРПОУ про керівника юридичної особи Середино-Будської міської ради у квітні 2025 року.
Із наведених позивачем обставин та обґрунтувань при зверненні з позовом вбачається, що спір у цій справі стосується виключно дотримання державними реєстраторами Відділу "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської селищної ради вимог законодавства щодо внесення відомостей про керівника Середино-Будської міської ради та щодо відмови у внесенні змін до ЄДРПОУ про керівника Середино-Будської міської ради.
При цьому, виходячи з предмета та підстав позову, суб`єктного складу, спірні правовідносини у цій справі не мають характеру корпоративних, що свідчить про відсутність підстав для віднесення спору у цій справі до юрисдикції господарських судів на підставі пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у цій справі відсутній спір про право між особами приватного права, одна з яких має зареєстроване право, а інша його оспорює.
Водночас, посилання скаржника на те, що спір є корпоративним, відхиляються колегією суддів, оскільки міський голова є виборною посадовою особою та з моменту обрання він не набуває будь-які корпоративні права, визначення яких наведено у статті 96-1 ЦК України, щодо міської ради (органу місцевого самоврядування). Разом з тим скаржник не зазначає, які положення чинного законодавства України, в тому числі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визначають, що у спірному випадку відносини між міським головою та міською радою можна кваліфікувати як корпоративні. Отже, такі аргументи скаржника є власним помилковим тлумаченням чинного законодавства України.
Крім того, цей спір також не підлягає розгляду господарським судом відповідно до пунктів 10, 12, 13 частини першої статті 20 ГПК України, оскільки стороною спору є фізична особа, спір не стосується відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі, вимоги щодо реєстраційних дій не є похідними від спору, що виник з корпоративних відносин.
За змістом статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Наведена норма процесуального права підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18).
Зважаючи на викладене та наведені вище критерії розмежування судової юрисдикції, беручи до уваги, у тому числі предмет і підстави заявленого позову, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про непідвідомчість цього спору господарському суду.
Разом з тим, Суд відхиляє посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17.06.2020 у справі № 826/10249/18, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17, від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19, від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 13.11.2019 у справі № 826/2778/16, оскільки в жодній із цих справ не розглядалося питання підвідомчості спорів за позовом міського голови про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів і зобов`язання державного реєстратора вчинити дії. При цьому, висновки Верховного Суду про процесуальне становище реєстратора як неналежного відповідача стосуються приватноправових спорів, виходячи з відсутності у нього матеріально-правової заінтересованості, що є універсальним підходом для всіх категорій реєстраційних спорів, де вимога до реєстратора є похідною від спору про право на майно чи корпоративні права. В той час, як вже було зазначено, спір у цій справі не відноситься до приватноправових.
Таким чином, аргументи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.
5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно із частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).
З огляду на вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.
6. Судові витрати
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 10.02.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 у справі № 920/170/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді С. Бакуліна

Г. Вронська