18.02.2026 
Справа № 331/600/26
Провадження № 3/331/461/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року       місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДПС у Запорізькій області ДПС України, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення № 127/12 від 19 січня 2026 року зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме: згідно отриманої податкової інформації (лист ДПС України від 15.12.2025 р. №29469/7/99-00-24-04-01-07 (вх. ГУ ДПС у Запорізькій області № 4888/8 від 15.12.2025 року) (додатки) із даними з Системи обліку реєстраторів розрахункових операцій) платником податку - фізичною особою ОСОБА_1 , з метою отримання прибутку в період з 01.04.2025 року по 30.09.2025 року з використанням послуг (сервісів) ТОВ «Нова Пей» в частині операцій з приймання коштів, отримано 110 грошових переказів на загальну суму 262018,00 грн., що вказує на систематичне здійснення господарської діяльності та порушення п.2 ст.50 Цивільного кодексу України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Беклеміщев О.В. 17.02.2026 року подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Зокрема, захисник зазначив, що одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає у зв`язку з тим, що з 09.10.2022 року він постійно проживає у Німеччині, де офіційно працевлаштований. Він є інвалідом дитинства довічно. В період з 01.04.2025 року по 30.09.2025 року, в який він нібито отримав 110 грошових переказів на загальну суму 262 018 грн., він постійно перебував на території Німеччини та працював на підприємстві. Матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Беклеміщев О.В. заперечував вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, посилаючись на відсутність безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення. Наполягав на закритті провадження у справі з підстав, викладених ним у клопотанні.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Тобто, диспозицією ч. 1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.
Стаття 164 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які, зокрема, регулюють провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
Згідно з висновком, викладеним Верховним Судом України у п. 4 Постанови Пленуму № 3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
У даному випадку у провину ОСОБА_1 згідно протоколу № 127/12 про адміністративне правопорушення від 19 січня 2026 року поставлено здійснення господарської діяльності, а саме: здійснення господарської діяльності із операцій з приймання коштів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення, копію листа ДПС України №29469/7/99-00-24-04-01-07 від 15.12.2025 року, копію витягу з ЦБ ДРФО про суми нарахованих та виплачених доходів, інформацію про доходи ППФО ОСОБА_1 , копію запрошення ГУ ДПС України у Запорізькій області на складання, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення від 30.12.2025 року №54010/6/08-01-24-08-03 із реєстром поштових відправлень, копію акта від 19.01.2026 року №129/08-01-24-08/3109322632 про факт неявки для ознайомлення, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення, копію відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України щодо місця проживання ОСОБА_1 , копію листа ГУ ДПС у Запорізькій області про надіслання протоколу ОСОБА_1 .
Отже, дослідивши зазначені матеріали справи, суддя приходить до висновку про те, що вони не підтверджують поза розумним сумнівом факту провадження ОСОБА_1 будь-якого виду господарської діяльності без державної реєстрації суб`єкта господарювання, характерною ознакою якого є його систематичне провадження з метою одержання прибутку.
При цьому, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення виписки з Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій в частині операцій з приймання коштів для їх подальшого переказу на адреси платників податків та фізичних осіб, що створювалися ТОВ «Нова Пей», самі по собі не свідчать про те, що ці кошти отримані саме в якості оплати при провадженні господарської діяльності.
Проте, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не було з`ясовано обставини перерахування грошових коштів ОСОБА_1 , не встановлено осіб, які здійснили перекази, та не допитано їх, не з`ясовано підстави переказу грошових коштів особі, відносно якої складено протокол.
ГУ ДПС у Запорізькій області надану ДПС України інформацію належним чином не перевірило.
Отже, будь-яких достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку, що є однією з основних її ознак, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено не було.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах «Гурепка проти України (№2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.
Зважаючи на викладене вище, оцінивши отримані в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення докази, суддя приходить до висновку про відсутність у даному випадку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 164, ст.ст. 252, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 289 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпА, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя О.О. Яцун