Провадження № 2-др/537/13/26 
Справа № 537/234/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2026 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді  Мартишевої Т. О. 
за участю секретаря  Антохіної Ю.С.,
відповідача    ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву  ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дашко Максим Володимирович про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє - адвокат Дашко М.В., звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів.Заява обґрунтована тим, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.04.2026 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів. Стороною позивача у позовній заяві було зазначено, що для отримання професійної правничої допомоги, в тому числі й підготовки позовної заяви до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, позивач сплатила 10 000,00 грн. Даний факт підтверджується квитанцією №12/01 від 12.01.2026 року, розрахунком суми гонорару від 12.01.2026 року та актом виконаних робіт від 12.01.2026 року за договором про надання професійної правничої допомоги № 672 від 12.01.2026 року, які були додані у якості додатків до позовної заяви.Разом з тим, під час розгляду справи №537/234/26 Крюківським районним судом м. Кременчука не було вирішено питання про судові витрати, які понесла ОСОБА_2 і які складаються із сплачених нею юридичних послуг за отримання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн. та сплати судового збору в розмірі 1 331,20 грн. за немайнову вимогу. На підставі вищезазначеного, просить ухвалити додаткове рішення у справі №537/234/26 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з юридичних послуг за отримання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн. та судового збору в розмірі 1 331,20 грн. за немайнову вимогу. 
Позивач ОСОБА_2 та її представник – адвокат Дашко М.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутність та підтримання вимог. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, вважав заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу, що становить майже половину заробітної плати військовослужбовця, необґрунтовано завищеним та неспівмірним. Просив звільнити його від сплати судового збору, врахувати, що він має статус учасника бойових дій та приймав безпосередню участь у бойових діях у період часу з 12.12.2022 по 31.12.2022 року, що підтверджується відповідною довідкою. У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення просив відмовити.
Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи пов`язані із розглядом процесуального питання, суд прийшов до такого.
Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17 (провадження № 61-4050св19) зроблено висновок по застосуванню ст. 270 ЦПК України і зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у ч. 1 ст. 270 ЦПК України підстав.
Відповідно до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
08 квітня 2026 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів, позов задоволено. Припинено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які стягнуто на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 липня 2025 року, виконавчий лист № 536/1214/25, виданий Кременчуцьким районним судом Полтавської області 28.08.2025; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 грн 20 коп.
15 квітня 2026 року від представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Дашко М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі N°537/234/26 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені при поданні позовної заяви, які складаються з юридичних послуг за отримання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000,00грн. та судового збору в розмірі 1 331,20 грн. за немайнову вимогу.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечив проти заявленого до відшкодування розміру судових витрат, вважаючи його завищеним. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Верховний Суд у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 127/25480/21 (провадження № 61-8836св22), вказав, що для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Наведене узгоджується із позицією ОП Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви позивачем було додано: - копію договору №672 про надання професійної правничої допомоги від 12 січня 2026 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Дашко М.В., згідно із п.п. 1.1, 3.1 якого виконавець зобов`язується надавати замовнику професійну правничу допомогу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити надані виконавцем послуги на умовах, визначених цим Договором. Вартість послуг визначається наступним чином: замовник здійснює оплату послуг виконавцю із розрахунку 2 000 грн за годину роботи виконавця. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі Розрахунку суми гонорару, що є невід`ємною частиною цього договору; - копію розрахунку суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №672 від 12 січня 2026 року, згідно якого вартість послуг складає 10 000 грн; квитанцію №12/01 від 12 січня 2026 року на суму 10 000 грн., сплачених ОСОБА_2 за надання правничої допомоги, згідно договору №672 від 12.01.2026.
За змістом вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи відповідача ОСОБА_1 по суті заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.
Враховуючи те, що вказана справа за позовними вимогами про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів, є нескладною, процесуальним кодексом віднесена до малозначних справ, судова практика у цій категорії справ є незмінною, обсяг доказів, які необхідно зібрати для підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, не є значним, а рівень складності даної справи не вимагає великого обсягу правничої допомоги та значного часу на її надання, судові засідання проводились без участі адвоката, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є вочевидь завищеною, оскільки становитиме надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі в розмірі 5 000,00 грн, які підлягають стягненню із відповідача.
Також, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів булосплачено судовий збір за вимогу про припинення стягнення аліментіву розмірі 1 331 грн 20 коп.
Відповідно до п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Предметом позову у даній справі є припинення стягнення аліментів, стягнення аліментівна утримання дитини з відповідача, що не зачіпає порядку, обсягу його соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки спір між сторонами не пов`язаний із проходженням відповідачем військової служби, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331, 20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
За викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дашко М.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.133, 137, 141, 246, 270, 353 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дашко Максим Володимирович про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору 6 331 (шість тисяч триста тридцять одна) грн 20 коп..
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 01.06.2026. Повний текст додаткового рішення суду складений 02.06.2026 року.

Суддя : Т.О. Мартишева