Справа № 420/5415/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАФРОСТ" (вул. Центральна, буд. 1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68000, код ЄДРПОУ 44601800) до Київської митниці (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100430/2026/000009/1 від 19.02.2026 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.02.2026 року уповноважена особа Позивача звернулась до Київської митниці, з електронною митною декларацією (ЕМД) № 26UA100430401096U5 та пакетом документів для оформлення товару поставленого на підставі контракту № 27/06/23-8 від 27.06.2023 року, укладеного між Компанією «Almiga Trade LLC» (США) та ТОВ «Аквафрост».
Однак, в оформленні зазначеної електронної митної декларації Відповідачем було відмовлено, у зв`язку з незгодою співробітників Відповідача із заявленою митною вартістю Товару про, що 19.02.2026 р. було складено картку відмови № UA100430/2026/000030 та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2026/000009/1. Митну вартість товару Відповідачем було визначено на підставі резервного методу.
Позивач з вказаним рішення не погоджується, вважає його протиправним та зазначає, що митний орган не надає конкретного обґрунтування щодо його винесення, що суперечить вимогам Митного кодексу України. Також приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого Позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 Митного кодексу України.
Ухвалою судді від 03.03.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також витребувано в Київської митниці належним чином засвідченні копії документів, які були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості № UA100430/2026/000009/1 від 19.02.2026 р.
Електронний примірник адміністративного позову доставлено до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд» 26.02.2026 року, про що сформовано довідку від 06.03.2026 року.
Електронний примірник ухвали суду від 03.03.2026 доставлений до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд» 03.03.2026 року, про що сформовано довідку від 06.03.2026 року.
Отже, відповідач належним чином та своєчасно повідомлявся про встановлений ухвалою суду від 03.03.2026 року строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відзив на адміністративний позов у встановлений судом строк та станом на момент розгляду справи до суду не надходив.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на час розгляду справи від відповідача не надходило жодних повідомлень щодо неможливості надання відзиву.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
У ході здійснення господарської діяльності позивача 27.06.2023 року між Компанією Almiga Trade LLC» (США) (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір № 27/06/23-8, відповідно до умов вказаного контракту Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в Інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим Контрактом. Номенклатура, асортимент, кількість і вартість, а також інші необхідні характеристики Товару. попередньо узгоджені Сторонами, вказуються в Інвойсі, який є невід`ємною частиною даного Контракту. 
Відповідно до п. 3.2. Контракту № 27/06/23-8 від 27.06.2023 року поставка товарів за цим Договором повинна здійснюватися Покупцеві. Терміни та умови поставки (відповідно до «ІНКОТЕРМС-2010») обумовлюються в інвойсах до цього Контракту. 
Згідно із п. 4.2. Контракту № 27/06/23-8 від 27.06.2023 року загальна сума Контракту складається із сум поставок, зазначених в Інвойсі на кожну окрему поставку.
В межах Контракту № 27/06/23-8 від 27.06.2023 року ТОВ «Аквафрост» імпортовано на митну територію України товар, зазначений у інвойсі №8013/25 від 07.07.2025 року, а саме: Риба морожена, Розмірний ряд: 3+кг/шт.
Інвойсом №8013/25 від 07.07.2025 року визначено також умови поставки – CFR.
19.02.2026 року уповноваженою позивачем особою з метою митного оформлення імпортованого товару до Київської митниці подано електронну митну декларацію (ЕМД) №26UA100430401096U5 на: 
товар № 1 – Риба морожена чавича (frozen wild ocean run king salmon H&G) роду (Oncorhynchus Tshawytscha) патрана, без голови, з хвостом, патрана, без теплової обробки, без харчових домішок, заморозка IQF. Розмірний ряд: 3+кг/шт. Чиста вага нетто: 4717, 44 кг, без врахування ваги крижаної глазурі, упаковано в 8 тот. Дата виготовлення: 08-09/2025. Термін придатності: 24 місяці.
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи: 
Сертифікат якості (Certificate of quality) №8013/25 від 26.12.2025; 
Рахунок-проформа (Proforma invoice) №8013/25 від 27.11.2025; 
Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №8013/25 від 11.12.2025; 
Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) додаток до інв.8013/25 від 12.02.2026; 
Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0640/1 від 12.02.2026; 
Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №R20251038 від 11.12.2025; 
Статус особи, яка подає митну декларацію №2; 
Банківський платіжний документ, що стосується товару №394 від 03.12.2025; 
Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №107 від 16.02.2026; 
Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №10 від 16.02.2026; 
Рахунок про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) №VPO37165 від 02.02.2026; 
Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 15.11.2025; 
Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок ДЗІ №03-1/2438 від 18.02.2026; 
Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №27/06/23-8 від 27.06.2023; 
Договір про надання послуг митного брокера №25-04-19 від 25.04.2019; 
Договір (контракт) про перевезення №25/06/2024 від 25.06.2024; 
Зовнішньоекономічний договір складського зберігання №24LOG08/38 від 01.08.2024; 
Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №14022443 від 16.02.2026;
Інші некласифіковані документи - заявка №7 від 10.02.2026; 
Інші некласифіковані документи - Пояснення №16-01 від 16.02.2026.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено розбіжності та невідповідності:
1) Не надано транспортний документ, а саме коносамент, оскільки згідно якісного посвідчення № 8013/25 країною відправлення є Канада. Вказаний документ передбачений ч.2 ст.53 МКУ та п.1.3 контракту № 27/06/23-8. 
2) Також не є достатнім підтвердженням заявленої декларантом митної вартості оцінюваного товару висновок Державного підприємства «Державний інформаційно- аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 16.02.2026 № 16/02/2026/1 через невідповідність вимогам Національного стандарту № 1 « Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності , оскільки не містить: - Опису та аналізу зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформаії під час праведення оцінки. - висновку щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об’ єкта оцінки., - викладу змісту про відповідність котрактних ( зовнішньоторговельних ) цін кон’ юктурі світового ринку ( експертом зроблено висновок про відповідність цін компанії- виробника), - додатків з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби-іншими інформаційними джерелами, які роз яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. 
3) Відсутні замовлення , які передбачені п.3.1 контракту 27/06/23-8. 
4) Прайс – лист не містить терміну дії та відомостей щодо умов оплати/ кількісних значень, оскільки вищенаведені значення впливають на вартісні показники. Крім того наданий прайс-лист виданий не виробником товару.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідно до статті 58 МКУ з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частини 2, 3 ст.53, ст. 54, ст. 57 МКУ додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Декларантом не надано додаткових документів відповідності до ст. 53 МКУ. Тобто, декларант не використав своє право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації згідно з ч.3.1 ст. 52 МКУ.
19.02.2026 року Київська митниця Держмитслужби прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2026/000009/1, яким скориговано митну вартість товару а саме, як вказано в рішенні, за результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст.64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар № 1 митна декларація від 05.03.2025 № UA100130680966U9 (Риба лососевих порід-чавича, заморожена згідно джерела інформації -6,36 дол. США/кг) Коригування здійснено у розрахунку 6,36 дол. США/кг,враховуючи , що вартість товару відповідно до мд від 05.03.2025 № UA100130680966U9 визначена в дол. /кг.
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця 19.02.2026 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100430/2026/000030.
Вважаючи протиправним та необґрунтованим Рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).
Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.
До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.
Стосовно твердження відповідача, що до митного оформлення не надано транспортний документ, а саме коносамент, оскільки згідно якісного посвідчення № 8013/25 країною відправлення є Канада. Вказаний документ передбачений ч.2 ст.53 МКУ та п.1.3 контракту № 27/06/23-8. 
Пунктом 1.3 Контракту № 27/06/23-8 сторонами встановлено перелік товаросупровідних документів які Постачльник повинен надати Покупцю на кожну партію товару, зокрема товарно-транспортна накладна (коносамент, CMR, авіанакладна, залізнична накладна.
На підтвердження вартості такої поставки при проведенні процедури розмитнення декларантом було подано до митного органу наступні документи: міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) 0640/1 від 12.02.2026; Пояснення щодо понесених витрат № 16-01 від 16.02.2026; довідка, що підтверджує вартість перевезення товару № 10 від 16.02.2026; заявка на перевезення № 7 від 10.02.2026; рахунок на оплату послуг перевезення № 107 від 16.02.2026; договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 25/06/2024 від 25.06.2024 р.; договір про співробітництво № 24LOG08/38 від 01.08.2024; Рахунок про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору № VPO37165 від 02.02.2026.
Довідка про транспортні витрати № 10 від 16.02.2026 містить інформацію, що автопоїзд держ. № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , виконує перевезення вантажу за маршрутом: Клайпеда (Литва) - м.п. Ягодин (Україна) - Київ (Україна) складають 131000 грн. Транспортні витрати по перевезенню вантажу Клайпеда (Литва) - м.п. Ягодин (Україна) складають 81000 грн, інвойс номер DО 139/2025 28.10.2025 вага брутто 7756 кг-30051 грн; Іnv:8013/25 11.12.2025, вага брутто 5181 кг-20071,80грн; inv:00001349 12.10.2025, вага брутто 7969 кг-30877,20 грн/ Транспортні витрати по перевезенню вантажу м.п. Ягодин (Україна) - Київ (Україна) складають 50000 грн , інвойс номер DО 139/2025 28.10.2025 вага брутто 7756 кг-18550 грн; inv:8013/25 11.12.2025, вага брутто 5181 кг-12390 грн; inv:00001349 12.10.2025, вага брутто 7969 кг-19060 грн.
Наявність перелічених вище документів у відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення підтверджується їх зазначенням у картці відмови у прийнятті митної декларації.
Суд вважає перелічені докази достатніми для підтвердження понесених позивачем витрат на транспортування.
Суд зауважує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14 дійшов правового висновку, що, оскільки МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Частина 2 ст. 53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому вказаною нормою не встановлено конкретних вимог щодо виду таких документів. Надані декларантом документи є такими документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів.
Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду у від 31 травня 2019 року справа №804/16553/14; від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18 та від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, а від 21 листопада 2019 року у справі №804/9754/15 ; від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18. Постанова від 03 лютого 2021 у справі № 810/4441/16; від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14; Постанова від 13 січня 2022 справа № 520/11061/2020; така ж позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017 року.
Таким чином, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність можливості провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.
Також як підстав для прийняття оскаржуваного рішення митницею зазначено, що не є достатнім підтвердженням заявленої декларантом митної вартості оцінюваного товару висновок Державного підприємства «Державний інформаційно- аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 16.02.2026 № 16/02/2026/1 через невідповідність вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, оскільки не містить: - Опису та аналізу зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки. - висновку щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки., - викладу змісту про відповідність контрактних ( зовнішньоторговельних ) цін кон`юнктурі світового ринку (експертом зроблено висновок про відповідність цін компанії- виробника), - додатків з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби-іншими інформаційними джерелами, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.
З приводу зазначеного суд зазначає, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. 
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що висновок експерта є додатковим документом, та подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, експертний висновок має виключно інформаційний характер.
При цьому, відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено будь-яких сумнівів щодо невідповідності заявленої декларантом митної вартості товару до висновків експерта.
Суд також враховує твердження позивача, що висновок ДП «Держзовнішінформ» від 18.02.2026 № 03-1/2438 сформовано не тільки з урахуванням інформації джерел, а й на основі документів наданих ТОВ «Аквафрост», а також на основі запитів ДП «Держзовнішінформ» до продавця, на основі інформації з мережі Інтернет стосовно цін на подібну продукцію та стосовно діяльності фірми продавця. Тобто, було використано системний аналіз, який загалом включав в себе вивчення різних джерел інформації, про що свідчить зміст висновку ДП «Держзовнішінформ». Більше того, у пункті про використання інформації з мережі Інтернет щодо цін на подібну продукцію, зазначено, що використовувались відомості різних сайтів. Тобто, був використаний диверсифікований підхід щодо визначення об`єктивності ціни, яка була узгоджена між продавцем та покупцем шляхом порівняння цін на подібну продукцію в різних інтернет-ресурсах.
Щодо зауважень митного органу стосовно відсутності замовлень, які передбачені п.3.1 контракту 27/06/23-8, суд враховує, що замовлення не складаються у вигляді окремого документу, замовлення – це текстове повідомлення, яке надсилається електронною поштою, в якому узгоджуються умови та номенклатура поставки, та за підсумками такого листування, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару.
Таким чином, наявність iнвойсу, відповідно до умов Контракту, є підтвердженням направлення у визначений Контрактом спосіб відповідного замовлення.
При цьому, до митного оформлення позивачем було надано рахунок-фактуру (iнвойс), що підтверджено матеріалами справи.
Крім того, частиною 2 статті 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, і замовлення не є одним з таких документів.
З урахуванням викладено, суд вважає зауваження митного органу щодо ненадання декларантом замовлення покупця до митного оформлення необґрунтованими і протиправними.
Щодо зауважень митниці стосовно прайс–листа суд зазначає, що прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів. 
Прайс-лист уявляє собою довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців та жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.
Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Верховний Суд в постанові від 25.06.2020 року по справі №П/811/687/16 зауважив, що прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару.
У постанові від 24.01.2019 року по справі №826/2277/16 Верховний Суд вказав, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.
Відтак, вищевказані зауваження відповідача стосовно форми та змісту прайс-листа суд вважає такими, що не впливають на визначення митної вартості товару.
Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Аквафрост» митної вартості товару судом не встановлено.
Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.
При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.
Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
У даному випадку Київська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Між тим, відповідачем вказано лише номер, дату та ціну по митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України. Суд зазначає, що копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів за МД № 26UA100430401096U5 19.02.2026 року, до суду відповідачем не надано. 
На підставі викладеного, суд вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.
Суд зазначає, що дії Київської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «Аквафрост», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості № UA100430/2026/000009/1 від 19.02.2026 року.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2026/000009/1 від 19.02.2026 року, у зв`язку з чим воно належить до скасування.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно матеріалів справи, позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАФРОСТ" (вул. Центральна, буд. 1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68000, код ЄДРПОУ 44601800) до Київської митниці (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100430/2026/000009/1 від 19.02.2026 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАФРОСТ" (вул. Центральна, буд. 1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68000, код ЄДРПОУ 44601800) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.) 
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук