№ справи676/8094/25
№2/687/47/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року         селище Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області
в складі судді Горобець Н.О.,

справа № 676/8094/25;

сторони та інші учасники справи:
позивач – ТОВ «Новий Колектор»,
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В жовтні 2025 року Товариство з обмеженої відповідальністю «Новий Колектор» (далі - ТОВ «Новий Колектор») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказавши, що 18.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (далі - ТОВ «Споживчий Центр») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №18.11.2020-010001456.
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн, з первинним строком користування 14 днів, з процентною ставкою «Економ» у розмірі 2% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного та пролонгованого строківта процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується після закінчення первинного та пролонгованого строків.
28.03.2025 року між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «Споживчий Центр» укладено Договір факторингу №СЦ-280325-15, у відповідності до умов якого, ТОВ «Споживчий Центр» відступлено право вимоги за кредитним договором №18.11.2020-010001456 від 18.11.2020 р. на користь ТОВ «Новий Колектор».
За умовами вищевказаного договору відступлення права вимоги, ТОВ «Новий Колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №18.11.2020-010001456 від 18.11.2020 року у розмірі 14781,60 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 9781,60 грн.
З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Відповідач відзиву до суду не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Чемеровецького районного суду від 28.11.2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Чемеровецького районного суду від 29.12.2025 року провадження у справі зупинено в зв`язку з привозом ОСОБА_1 на військову службу за мобілізацією.
Ухвалою Чемеровецького районного суду від 14.05.2025 року відкрито провадження у справі відновлено.
03.07.2026 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
18 листопада 2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 18 листопада 2020 року, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «U4494», укладено кредитний договір №18.11.2020-010001456 від 18 листопада 2020 року.
Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту – 5000,00 грн. Строк на який надається кредит – 14 календарних днів з дати його надання (далі – первинний строк). Графік платежів: сума кредиту у розмірі 5000,00 грн та проценти у розмірі 1400,00 грн сплачуються до 02.12.2020. 
Пролонгація строку користування Кредитом здійснюється Позичальником шляхом сплати ним Процентів за весь попередній строк користування Кредитом, що надає право Позичальнику повернути Кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою Процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати Процентів, вказаних в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума Процентів за договором досягне максимального розміру. Максимальний розмір Процентів за договором (сумарно Процентів «Економ» та Процентів «Стандарт») становить 10 000 грн 00 коп. 
Фіксована процентна ставка «Економ» (далі – ставка «Економ») – 2 % за 1 (один) день/днів користування Кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. 
Проценти «Економ» розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку «Економ» та на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту протягом первинного та пролонгованого строків. 
Фіксована процентна ставка «Стандарт» (далі – ставка «Стандарт») – 2,5 % за 1 (один) день/днів користування Кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків. 
Проценти «Стандарт» розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на ставку «Стандарт» та на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту після/в період закінчення первинного та/або пролонгованого строків. 
Графік платежів при пролонгації: Сума Кредиту у розмірі 1000,00 грн та Проценти, розраховані відповідно до вищезазначених умов сплачуються в останній день пролонгованого строку. 
Неустойка: 100,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 

28.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу № СЦ-280325-15, згідно з умовами якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржників, за цілим рядом договорів, у тому числі до ОСОБА_1 за договором №18.11.2020-010001456 від 18 листопада 2020 року.
Відповідно до Витягу з Переліку №1 до Договору факторингу №СЦ-280325-15 від 28.03.2025 року, ТОВ «Новий Колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 18.11.2020-010001456 від 18.11.2020 в сумі 14781,60 грн, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 9781,60 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Частиною 1ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд встановив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий Центр» було укладено договір №18.11.2020-010001456 від 18.11.2020 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Однак, в матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі та достатні докази перерахування кредитних коштів на картковий рахунок, який належить/належав КухаришенуЮ.А.
У постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором Верховний Суд зазначив, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає недоведеним той факт, що відповідач ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Споживчий Центр» за кредитним договором № 18.11.2020-010001456 від 18.11.2020 року грошові кошти в сумі 5000,00 грн.

Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку із відмовою в позові слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-286 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 18.11.2020-010001456 від 18.11.2020 року – відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий Колектор», місце знаходження: 01133 м. Київ вул. Алмазова Генерала, 13 офіс 601, код ЄДРПОУ 43170298
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 .

Суддя          Н.О. Горобець