ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/13696/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Жук Р.В., 
Суддя-доповідач Кобаль М.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Безименної Н.В., Бужак Н.П., 
при секретарі Литвин С.В.
за участю: 
представника позивача: Виграненко С.П.,
представника відповідача: Гулієвої З.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідробест» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідробест» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Гідробест») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Київській області) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.01.2024 №104/0709.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року значений позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення від 15.11.2023 № 8752/10-36-07-09, виданого ГУ ДПС у Київській області відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 82, п.п. 69.2 п.п. 69.21 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 13.11.2023 № 2280-п, податковим органом проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Гідробест», з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501 з нерезидентом «CHERRY INTERNATIONAL CO. LIMITED» (Китай).
За результатами вказаної перевірки, контролюючим органом складено акт перевірки від 28.11.2023 № № 25828/10-36-07-09/38274659 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідробест» (податковий номер 38274659), з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньо-економічним контрактом від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501 з нерезидентом «CHERRY INTERNATIONAL CO. LIMITED» (Китай), за період з 06.09.2022 по 21.11.2023» (далі - акт перевірки) (а.с. 122-128). 
Відповідно до акту перевірки, податковим органом встановлено порушення ТОВ «Гідробест» частини 3 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та пункту 142 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", а саме: порушено граничні терміни надходження товарів по зовнішньоекономічному контракту від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501, який укладено з нерезидентом «CHERRY INTERNATIONAL CO. LIMITED» (Китай), на загальну суму 268 000,00 дол. США (еквів. 9 800 384,80 грн).
Позивачем подано заперечення за Вих. № 997/105-23 від 08.12.2023 до контролюючого органу, до якого додано, зокрема, рішення № 178-521/18 по імпортозаміщенню гальмівного колеса КТ216, що застосовується на літаку Ан-178, лист узгодження до рішення, договір № ГБ-79ДП-2018 від 05.11.2018 про виготовлення партії гальмівних коліс та додаткові угоди до договору, графіки та обсяги поставок виробів колесо гальмівне НВ45А (альтернатива КТ216) під шину розміром 1120х450 модель 10А тощо.
За наслідками розгляду заперечення, листом № 29156/12/10-36-07-09 від 26.12.2023 ГУ ДПС у Київській області повідомило, що висновки акту перевірки від 28.11.2023 № 25828/10-36-07-09/38274659 залишаються без змін, а заперечення без задоволення. 
На підставі висновків акта перевірки, ГУ ДПС у Київській області винесене податкове повідомлення-рішення від 02.01.2024 № 104/0709 про порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501 та застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 7 367 841, 53 грн. (далі по тексту - оскаржуване ППР).
Не погоджуючись з оскаржуваним ППР, ТОВ «Гідробест» звернулося зі скаргою до Державної податкової служби України. 
Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 12.03.2024 № 6834/6/99-00-06-01-02-06 податкове повідомлення-рішення від 02.01.2024 № 104/0709 залишено без змін, а скаргу - без задоволення. 
Вважаючи, оскаржуване ППР протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, судом першої інстанції дійшов висновку, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не поширюються на операції ТОВ «Гідробест» з експорту, імпорту товарів, які використовуються для виконання робіт із розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів, а тому оскаржуване ППР є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Так, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, встановлення відповідальності за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту та валютні операції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2473-VIII).
Відповідно частини 2 статті 5 Закону № 2473-VIII усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за:
1) операціями зі здійснення іноземних інвестицій та повернення іноземному інвестору прибутків, доходів (у тому числі дивідендів) та інших коштів, одержаних на законних підставах у результаті здійснення іноземних інвестицій;
2) операціями банків з надання банківських та інших фінансових послуг на підставі банківської ліцензії;
3) операціями з надання фінансових послуг, визначених пунктами 1-5 частини другої та частиною третьою статті 9 цього Закону, що надаються небанківськими фінансовими установами та операторами поштового зв`язку, які мають ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій;
4) операціями з розміщення, виплати грошового доходу та погашення облігацій, казначейських зобов`язань України, номінованих в іноземній валюті, якщо це передбачено проспектом цінних паперів (умовами їх розміщення);
5) операціями з купівлі-продажу державних цінних паперів, номінованих в іноземній валюті, якщо ініціатором або отримувачем за такою валютною операцією є банк;
6) іншими операціями, визначеними Митним кодексом України та (або) нормативно-правовими актами Національного банку України.
Розрахунки за операціями, визначеними цією частиною, можуть проводитися в іноземній валюті, у гривні, а також у банківських металах.
Відповідно до положень ч. 1-4 статті 11 Закону № 2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду. Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу. Валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства. Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Згідно частиною 1, 3 та 5 статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Приписами частини 8 статті 13 Закону № 2473-VIII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Згідно з підпунктом 2 пункту 7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою НБУ від 02.01.2019 № 7 (далі - Інструкція № 7), банк розпочинає відлік установлених НБУ граничних строків розрахунків з дати: здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Відповідно до підпункту 3 пункту 9 розділу II Інструкції № 7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків: у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру митних декларацій про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням митної декларації типу ІМ-40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-51 «Переробка на митній території», ІМ-72 «Безмитна торгівля», ІМ-75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування» (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім митної декларації), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортуєтеся, згідно із законодавством України не оформляється митна декларація).
Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 (далі - Постанова № 5), встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів (пункт 21).
Відповідно до пункту 14-2 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів і застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.
Відповідно до положень пункту 14-3 Постанови № 18 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 14-2 цієї постанови:
1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій;
2) застосовуються з урахуванням установлених НБУ за поданням Кабінету Міністрів України відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону № 2473-VIII винятків та (або) особливостей для окремих товарів та (або) галузей економіки.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Гідробест» (Покупець) укладено контракт від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501 з нерезидентом «CHERRY INTERNATIONAL CO. LIMITED» (Китай) (Продавець) про поставку товару (поковки алюмінієвого плаву)(далі по тексту - контракт). 
Відповідно до умов контракту, Продавець зобов`язується, на замовлення Покупця, поставляти поковки з алюмінієвого сплаву, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у кількості та на умовах, зазначених в додатках до контракту. 
Валюта контракту - долар США.
Загальна сума контракту - складає суму всіх додатків до контракту. 
Умови поставки - FOB (згідно Інкотермс 2010). 
Відповідно до Додатку 1 від 06.09.2022 затверджено найменування товару Slug-stamping (штамповка), HB45B.001-S кількість - 50 птг., HB45B.002-S кількість - 50 птг загальна вартість - 397 650 дол. США. 
Порядок виконання оплати: початковий внесок - 75% вартості штамповок; остаточний платіж - 25% вартості штамповок, виконується після повідомлення про готовність продукції до відвантаження. 
На виконання умов контракту, ТОВ «Гідробест» здійснило перерахунок коштів у якості попередньої оплати: 13.09.2022 у розмірі 248 000,00 дол. США; 11.11.2022 у розмірі 20 000,00 дол. США. Граничні терміни отримання імпортного товару за проведеною операцією - 11.03.2023 та 09.05.2023, відповідно. 
Продавець за контрактом повідомив, що компанія-виробник перебувала на локдауні через COVID-19, в м. Чунцін були накладені обмеження, що стало причиною того, що працівники не працювали 6 тижнів, починаючи з 10.11.2022 по грудень 2022 року, а тому поставка була відтермінована. 
Станом на 08.02.2023, відповідно даним оборотно-сальдової відомості по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» по вказаному контракту встановлено дебіторську заборгованість на загальну суму 268 000,00 дол. США. 
Контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «Гідробест» граничних строків надходження товару по контракту від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501 на суму 248 000,00 дол. США на 255 днів (з 12.03.2023 по 21.11.2023) та на суму 20 000,00 дол. США на 196 днів (з 09.05.2023 по 21.11.2023). 
Щодо граничних строків розрахунку за операціями з експорту та імпорту товарів по контракт, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до статей 6, 7, 15, 25, 44, 56 Закону України «Про Національний банк України», статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 № 76-р «Про затвердження переліку товарів та (або) галузей економіки, для яких Національний банк має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження заходу захисту, передбаченого абзацом першим частини першої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», з метою врегулювання порядку здійснення банками валютного нагляду за дотриманням резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів Правління Національного банку України прийняло Постанову від 14.05.2019 № 67 «Про встановлення винятків та (або) особливостей запровадження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 67). 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови № 67 установлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, визначені в пункті 21 розділу II Постанови № 5 (зі змінами), та в пункті 14-2 Постанови № 18 (зі змінами), не поширюються на, зокрема, товари, які використовуються для виконання робіт із виготовлення (розробки) агрегатів, систем космічних ракетних комплексів (космічних ракет-носіїв), космічних апаратів, наземного сегмента космічних систем та їх агрегатів, систем і комплектувальних виробів, а також із розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів для суб`єктів космічної діяльності, визначених відповідно до статті 1 Закону України «Про космічну діяльність», а також суб`єктів літакобудування, що підпадають під дію статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості». 
Зазначеною нормою визначена сфера її дії:
- за галузевою ознакою: космічна та літакобудівна галузь; 
- за суб`єктним складом: для суб`єктів космічної діяльності та для суб`єктів літакобудівної діяльності; 
- за предметом діяльності: операції з експорту та імпорту товарів, які використовуються для виконання робіт із розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів (систем космічних ракетних комплексів, космічних апаратів та їх агрегатів).
Таким чином, Постанова № 67, яка враховуючи її преамбулу, прийнята відповідно до вказаного вище розпорядження Кабінету Міністрів України № 76-р із затвердження переліку товарів та галузей економіки, на які НБУ має право встановлювати винятки із заходів захисту, передбаченого абзацом першим частини першої статті 13 Закону № 2473-VIII, - визначає галузі економіки України та товар, під час експорту та імпорту якого до резидентів України, що відносяться до таких визначених галузей економіки та здійснюють вказані експортно- імпортні операції, граничні строки розрахунків не поширюються.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що для суб`єктів літакобудування, що підпадають під дію статті 2 Закону «Про розвиток літакобудівної промисловості» не поширюються визначені в пункті 21 розділу ІІ Положення № 5 та в пункті 14-2 Постанови № 18 граничні строки розрахунків за операціями з експерту та імпорту товарів, які, використовуються для виконання робіт із розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів.
Умови для розвитку літакобудівної промисловості, забезпечення виконання суверенних зобов`язань держави, спрямованих на розвиток літакобудівної промисловості, збереження та збільшення робочих місць на підприємствах суміжних галузей створені Законом України від 12.07.2001 № 2660-ІІІ «Про розвиток літакобудівної промисловості» (далі - Закон № 2660-ІІІ). 
Відповідно до положень статті 2 Закону № 2660-ІІІ цей Закон застосовується до юридичних осіб - резидентів України, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та згідно із законом мають відповідні ліцензії, а також відповідні сертифікати на право розробки або виробництва, або ремонту, або переобладнання, або модифікації, або технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів та відповідають хоча б двом з таких критеріїв:
а) здійснюють розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;
б) виконують державне або оборонне замовлення на розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;
в) забезпечують виконання Україною міжнародних зобов`язань з реалізації міжнародних контрактів з розробки авіаційної техніки та авіаційних двигунів, постачання авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництва авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонту авіаційної техніки та авіаційних двигунів.
Перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджено тимчасові заходи державної підтримки, формує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики, та затверджує Кабінет Міністрів України.
Суб`єкти літакобудування, які не відповідають критеріям, встановленим цією статтею, виключаються Кабінетом Міністрів України із затвердженого Переліку за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики.
Таким чином, виходячи з положень наведеного законодавства слідує, що якщо юридична особа-резидент України входить до Переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджено тимчасові заходи державної підтримки - вона відповідає критеріям, встановлених статтею 2 Закону № 2660-ІІІ. 
У свою чергу, ТОВ «Гідробест» входить до Переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 № 405, а тому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не поширюються на операції ТОВ «Гідробест» з експорту, імпорту товарів, які використовуються для виконання робіт із розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів.
Окрім того, позивачем на підтвердження належності до суб`єктів, що відповідають критеріям, визначеним у статті 2 Закону № 2660-ІІІ, до суду надано копії підтвердження здатності для проектування за альтернативною процедурою UA.ADOA.0016, сертифікату схвалення організації виробництва UA.21G.0037 та умови схвалення до нього, свідоцтва про ідентифікацію виробника (постачальника) продукції для Збройних Сил України № 288, сертифікату № UA230831/1, сертифікату № UK4362017-1 та інших документів. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в разі припинення перебігу граничних строків розрахунків, платник податків фактично не порушує такі строки, а відповідно у контролюючого органу відсутні і підстави для застосування відповідальності у вигляді пені, передбаченої частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII. 
Щодо доводів відповідача про обов`язок доведення впливу форс-мажорних обставин, відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, то вони не заслуговують на увагу суду, оскільки позивач не вказував на існування форс-мажорних обставин як підстави неможливості належного виконання зобов`язання. 
Щодо нарахування пені, у період дії з 01.03.2020 по 30.06.2023, у зв`язку із дією на території України карантину, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Так, підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
Хоча положеннями Закону № 2473-VIII не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно-господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями ПК України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення ПК України. 
У свою чергу, Закон № 2473-VIII та ПК України регулюють різні сфери державної політики.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону № 2473-VIII) відсутні.
Частинами першою - третьою статті 3 Закону № 2473-VIII передбачено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Отже, спірні правовідносини врегульовані спеціальним Законом № 2473-VIII, і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема, і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, а не загальні податкові норми.
Так, дійсно, відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовується у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.
Крім того, зміни до положень Закону № 2473-VIII здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. 
Разом з тим, до Закону № 2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).
У свою чергу, маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону № 2473-VIII.
Так, Законом України від 12.05.2022 № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону № 2473-VIII доповнено пунктом 13 такого змісту: 
« 13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2022 № 426 «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації».
Тобто, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом ненарахування (незастосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону № 2473-VIII.
У постанові від 23.07.2024 у справі № 240/25642/22 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформував висновок про те, що пеня, яка передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII, за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Щодо наявності підстав для зупинення перебігу граничних строків розрахунків за контрактом, з урахуванням приписів підпункту 69.9 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Так, Законом України від 03.03.2022 № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 69.
Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Проте, як вже було зазначено вище, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом № 2473-VIII, до якого відповідних змін, в частині зупинення перебігу строків, не вносилося.
Тобто, не зупинялись відповідні строки і нормативними документами Національного банку України, який відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473-VIII встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У свою чергу, пунктом 14-2 Постанови № 18 (в редакції Постанови від 04.04.2022 № 68) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05.04.2022 зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених, з 05.04.2022, згідно Постанови Національного банку України від 07.06.2022 № 113 становили 120 днів, а згідно Постанови Національного банку України від 07.07.2022 № 142 - 180 днів.
Аналогічний правовий висновок викладено судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших oбoв`язкoвих платежів Верховного Суду у постанові від 27.02.2025 у справі № 520/2941/24.
Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ГУ ДПС у Київській області при складанні акту перевірки та прийнятті оскаржуваного ППР не було враховано положення чинного законодавства в частині не розповсюдження на ТОВ «Гідробест» за зовнішньоекономічним (імпортним) контрактом від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501 з нерезидентом «CHERRY INTERNATIONAL CO., LIMITED» (Китай) граничних строків розрахунків, було здійснено невірний розрахунок пені, без урахування змін, що діяли на період дії на території України карантину та не було враховано, що дія норми п.69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України поширюється на правовідносини, які випливають з Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року № 2473-VIII, щодо зупинення перебігу граничних строків розрахунків.
З огляду на встановлені обставини справи, вище зазначені правові норми та висновки суду касаційної інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуване ППР від 02.01.2024 № 104/0709 про порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 06.09.2022 № SWA22-1441-0501 та застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 7 367 841, 53 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. 
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, оскаржуване ППР скасуванню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Щодо клопотання заявленого представником позивача Виграненко С.П., у відзиві на апеляційну скаргу та заяві від 07.05.2026, про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 35 000,00 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що вони підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Так, відповідно до умов додаткової угоди №1/А від 01.01.2026 року, зокрема, гонорар адвоката за супроводження справи в суді апеляційної інстанції становить 35000,00 грн. 
Згідно акта наданих послуг №12 від 09.02.2026та виписки по рахунку від 29.04.2026, підтверджується понесення ТОВ «Гідробест» витрат на правничу допомогу в межах даної справи.
Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн. в суді апеляційної інстанції є неспівмірними.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача в розмірі 10000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року - залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (ЄДРПОУ ВП 44096797) шляхом їх безспірного списання витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідробест» (ЄДРПОУ 38274659).
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.В. Безименна

Н.П. Бужак

Повний текст виготовлено 19.06.2026 року