Справа № 303/3501/25
2/303/1198/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
ТОВ «Факторинг партнерс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 07.04.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 555144448623, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Договір позики підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 3646. Первісний кредитор виконав свій обов`язок за договором позики та 07.04.2021 перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти в розмірі 2500,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , яка вказана в заявці при укладенні кредитного договору. 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555144448623. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 555144448623. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 555144448623 від 07.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 6404,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2500,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3904,20 грн.
Крім того, 07.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 2109757071095, згідно умов якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Договір укладено строком на один рік. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000,00 грн. Цей договір укладено сторонами в електронній формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109757071095. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109757071095. 18.02.2025 між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір № 18-02/25 відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109757071095. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2109757071095. Загальний розмір заборгованості за договором № 2109757071095 від 07.04.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 53 162,70 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 50 162,70 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 38 206,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 35 206,20 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 44 610,40 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5500,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 39 110,40 грн.
Товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за договорами № 555144448623 від 07.04.2021, № 2109757071095 від 07.04.2021 у розмірі 44 610,40 грн, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2025 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Відповідачка подала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала в повному обсязі, оскільки вона 14.06.2021 звернулася із заявою до Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. 14.06.2021 відкрито кримінальне провадження № 12021078040000413 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме щодо підробки електронного підпису банківського рахунку відповідача, у зв`язку з чим, на неї взято кредит на загальну суму 62 000 грн. На даний час у кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що 07.04.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір № 555144448623. 07.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 2109757071095. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікації відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію. Згідно даної довідки на номер телефону відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в заявці-анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від її імені, відповідач не надала. Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що між первісними кредиторами та відповідачем укладено електронний кредитний договір, оскільки без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених договором; позичальник була ознайомлена з умовами договору, висловила своє волевиявлення шляхом підписання договору, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Враховуючи, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ ФК «Вей фор пей» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Дана обставина підтверджується листом ТОВ ФК «Вей фор пей», відповідно до якого 07.04.2021 перераховано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн на картку № НОМЕР_1 . Враховуючи, що ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція здійснена LIQPAY на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Дана обставина підтверджується квитанцією LIQPAY, відповідно до якої 07.04.2021 перераховано грошові кошти у розмірі 2500,00 грн на картку № НОМЕР_2 . Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовою установою і діє відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Вони та первісний кредитор не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Водночас кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже твердження відповідача не заслуговують на увагу. Посилання відповідача на постанови Національного банку України, в тому числі на Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України є недоречним, оскільки положення стосуються банків, а не небанківських фінансових установ. Відповідно, не заслуговують на увагу посилання відповідача на практику Верховного Суду, яка стосується стягнення заборгованості, кредитором за якими є банки. Твердження відповідача про те, що вона не отримувала кредитних коштів не заслуговують на увагу. Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. Відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мала безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на її банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою вона користується, не надходили. Зокрема мала можливість здійснити запит до банку про наявність у неї карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень Вважає, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення іншої справи. У свою чергу, кримінальне провадження №12021078040000413, яке внесено до ЄРДР 14.06.2021 наразі перебуває на стадії досудового розслідування, на розгляд до суду не передано (до клопотання про зупинення провадження наданий витяг про внесення відомостей в ЄРДР про здійснення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України, доказів на підтвердження того, що досудове розслідування закінчено, а обвинувальний акт переданий до суду не надано). Зупинення провадження з підстав, не передбачених ЦПК України, не допускається. Крім того, належних обґрунтувань об`єктивної неможливості розгляду справи за позовом ТОВ «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в межах підстав та предмету цього позову з урахуванням поданих сторонами доказів у справі до вирішення справи в кримінальному провадженні №12021078040000413, яке внесено до ЄРДР 14.06.2021, стороною відповідача не надано. Представник позивача просив позовні вимоги ТОВ «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності. Подав письмові пояснення в яких зазначив, що електронний підпис призначений для ідентифікації особи яка підписує документ. У даному випадку для підписання договорів був сформований, надісланий та введений позичальником одноразовий ідентифікатор. Таким чином відповідач здійснив дії спрямовані на укладення договорів шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, та ввів одноразовий ідентифікатор, який отримав на зазначений ним номер мобільного телефону з метою підписання договорів. У зв`язку з цим кредитодавцем за кредитним договором № 555144448623 складено довідку про ідентифікацію по договору № 555144448623 від 07.04.2021, якою підтверджено, що клієнта ідентифіковано ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія». Акцепт договору позичальником (підписання одноразовим ідентифікатором): одноразовий ідентифікатор - 3646; час відправки ідентифікатора позичальнику - 07.04.2021; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - НОМЕР_3 . Саме даний номер мобільного телефону зазначено відповідачем у письмових поясненнях. Вважає, що довідка про ідентифікацію, яка містить всю необхідну інформацію щодо здійсненого електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним доказом вчинення позичальником підписання кредитного договору в електронній формі, згідно вимог ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За договором №2109757071095 до його укладення відповідача ідентифіковано за допомогою системи BankID НБУ із використанням фінансового номеру мобільного телефону. Отримана таким чином інформація є ідентичною до тих персональних даних, що вказані позичальником в кредитному договорі, в тому числі фінансовий телефон. Система BankID НБУ - це державна система віддаленої ідентифікації, що забезпечує передавання персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає послугу користувачу. Технологічно система BankID НБУ влаштована таким чином, що користувач, який запитує послугу на сайті надавача послуг, обирає серед банків, що приєдналися до системи BankID НБУ, той банк в якому він безпосередньо верифікований, є його клієнтом та має діючий договір, після чого проходить багатофакторну автентифікацію на сторінці обраного ним банку (що фактично релевантно автентифікації при доступі до управління карткою/рахунком за допомогою інтернет-банкінгу) та надає цьому банку згоду на передачу ідентифікаційних даних надавачу послуг. З урахуванням зазначеного вважав, що укладення договорів позики позивачем підтверджено належними та допустимими доказами. Перерахунок кредитних коштів за договором № 2109757071095 підтверджується листом ТОВ ФК «Вей фор пей», відповідно до якого 07.04.2021 перераховано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн на картку НОМЕР_1 . Перерахунок кредитних коштів за договором № 555144448623 підтверджується квитанцією LIQPAY, відповідно до якої 07.04.2021 перераховано грошові кошти у розмірі 2500,00 грн на картку НОМЕР_6. Зазначені довідки надавачів платіжних послуг АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Вей фор пей» є належними доказами видачі кредиту. Просив позовну заяву задовольнити.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали письмові пояснення в яких зазначили, що позивач просить крім тіла кредиту стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом. Доданий до позовної заяви паспорт споживчого кредиту містить в собі наступні розділи: 1) інформація та контактні дані кредитодавця; 2) відсутня інформація та контактні дані кредитного посередника; 3) основні умови кредитування з урахуванням побажання споживача; 4) інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; 5) порядок повернення кредиту; 6) додаткова інформація; 7) інші важливі правові аспекти. У кредитних договорах, а також в інших документах не зазначено, що зазначений паспорт є частиною кредитного договору. Надані позивачем у якості доказів заява-анкета позичальника та паспорт споживчого кредиту не можуть свідчити про дотримання прав споживача послуг, оскільки не мають між собою жодного зв`язку, тому що в кожному з них немає застереження про їх поєднання взаємними договірними умовами тощо. В частині нарахування відсотків позивачем не доведено, що підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання грошових коштів у позику відповідач ознайомився з ними, погодився з ними та розумів їх. Не доведено, що вказані правила були в редакції станом на час укладення договорів. Зазначають, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Наполягали, що відповідач договори позики не підписував, кошти не отримував, не надано доказів на підтвердження факту переказу коштів саме на рахунок відповідача. Просили у задоволення позовних вимог відмовити у повному обсязі.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 07.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2109757071095 (а.с. 14-16). 
За умовами п. 1.1 договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит в сумі 3 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов договору, його додатків та правил. 
Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.
Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту (п. 1.3 договору).
Пунктом 1.4 договору передбачено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх у процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) три процентної ставки - фіксована.
Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (п. 1.4.1).
В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п. 1.4.2).
У рази підписання електронного договору договір буде вважатися укладеними в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства (пункт 1.5).
Невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі - «правила»). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті: smk.zp.ua та www/bistrozaim.ua (п. 4.1). 
Додатками до договору є: заява-анкета, графік платежів, паспорт кредиту. Невід`ємними частинами договору є Правила та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені ЗУ «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані (п. 4.14).
Сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, зазначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» (п. 4.15).
Заява-анкета для отримання кредиту (а.с. 16), графік платежів (а.с. 17), паспорт споживчого кредиту (а.с. 18-19) підписані 07.04.2021 ОСОБА_1 за допомогою підпису D5. Відповідно до графіку платежів ОСОБА_1 позику надано строком на 16 днів з кінцевою датою повернення 22.04.2021, сума платежу складає 3960,00грн, з яких 3000,00грн погашення суми кредиту, 960,00 грн - проценти за користування кредитом. 
Позивачем надано інформацію щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору (а.с. 20).
Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», затверджені 01.01.2021 і є пропозицію товариства укласти договір фінансового кредиту (а.с. 21-23).
Листом від 10.12.2024 ТОВ «Вей фор пей» повідомило про здійснення переказу грошових коштів за договором 2109757071095 на карту № НОМЕР_1 в сумі 3000 грн (а.с. 34).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2109757071095 за період з 07.04.2021 по 30.11.2021 заборгованість склала 23 940,00 грн, у тому числі тіло 3000,00грн, відсотки 20 940,00грн (а.с. 34-36).
За розрахунком заборгованості станом на 18.02.2025 заборгованість складає 53 162,70грн, у тому числі заборгованість за тілом - 3000,00грн, заборгованість за відсотками 50 162,70грн (а.с. 40-42).
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109757071095 (а.с. 44-46).
Пунктом 6.1.4 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 2) який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
Платіжним дорученням від 03.12.2021 ТОВ «Вердикт капітал» сплачено ТОВ «Служба миттєвого кредитування» грошові кошти на виконання договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021.
На аркуші справи 46 містяться підписані сторонами договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, акти приймання-передавання реєстрів боржників в електронному та паперовому вигляді.
У реєстрі боржників до договору факторингу за порядковим номером 26542 зазначено кредитний договір 2109757071095 (а.с. 47-48).
Зазначені докази підтверджують перехід права вимоги за спірним кредитним договором від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт капітал».
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109757071095 (а.с. 56-58).
Пунктом 5.2 договору визначено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.
10.01.2023 сторонами за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 підписано акт приймання-передачі реєстрів боржників (а.с. 58).
У реєстрі боржників до договору № 10-01/2023 під порядковим номером 19928 зазначено договір 21095757071095 (а.с. 60-61).
Таким чином, судом встановлено що до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2109757071095 від 07.04.2021. 
18.02.2025 між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109757071095 (а.с. 62-70).
Пунктом 5.2 договору визначено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.
18.02.2025 сторонами за договором № 18-02/25 підписано акти прийому-передачі реєстру боржників в електронному та друкованому (підписаному) вигляді (а.с. 71).
У реєстрі боржників до договору № 18-02/25 під порядковим номером 3128 зазначено договір 2109757071095 (а.с. - 73-76).
Зазначене свідчить про перехід до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2109757071095 від 07.04.2021.
Крім того, 07.04.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» укладено договір позики № 555144448623 (а.с. 24-26) пунктом 1.1 якого визначено, що на підставі заявки на позику від 07.04.2021, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти у розмірі 2500,00грн, які у випадку пролонгації/реструктуризації заборгованості направляється на погашення заборгованості за договором позики № 555144448623 від 07.04.2021, укладеного між сторонами (далі позика), на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.
Сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: 1.1.1.1 Знижена процентна ставка, фіксована 730% річних від суми позики в межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.1.1.2 Стандартна процентна ставка, фіксована 950,00% річних від суму позики застосовується - у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умов зазначених в пп 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та; - у межах періоду прострочення, але не більше 30 (тридцяти) календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 част. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України (пункт 1.1.1). 
Невід`ємною частиною цього договору позики є «Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», затверджені наказом директора ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» від 04.03.2021 № 20210304-1, які розміщені на сайті https://loany.com.ua/pages/uk/rules. Шляхом підписання цього договору позичальник прийняв загальні умови у якості умов договору позики (п. 1.2).
Позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційній анкеті клієнта - позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua (п. 2.1).
Цей договір є укладеним і набуває чинності (вступає в силу) з моменту його підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором і надання позики і діє до повного виконання зобов`язань, що виникають з цього договору та/або порушення його умов (п. 6.9). 
Згідно з графіком платежів до договору позики № 555144448623 до 05.06.2021 включно ОСОБА_1 повинна була сплатити 3500,00грн, з яких 2500,00грн основна сума позики, 1000,00грн - сума відсотків (а.с. 26).
Паспорт позики містить інформацію, яка надається позичальнику до укладення договору позики (а.с. 27-28).
Позивачем надано загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» в редакції від 19.01.2021 (а.с. 29-33). 
У довідці про ідентифікацію по договору № 555144448623 від 07.04.2021 зазначено, що клієнт ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , з якою укладено договір № 555144448623 від 07.04.2021 ідентифікована ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», одноразовий ідентифікатор 3646 направлено 07.04.2021 на телефон НОМЕР_3 (а.с. 37).  Згідно квитанції Liqpay 07.04.2021 видано кредитні кошти в розмірі 2500,00 грн на карту НОМЕР_2 (а.с. 37).
Аналогічну інформацію викладено у довідці, складеною ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія. За період з 07.04.2021 по 14.10.2023 нараховано процентів у розмірі 6404,00грн (а.с. 38).
У розрахунку заборгованості станом на 06.05.2025 зазначено, що заборгованість складає 6404,20грн, у тому числі 2500,00грн за тілом кредиту, 3904,20 - за процентами (а.с. 43). 
18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555144448623 (а.с. 49-51). 
Пунктом 6.1.4 договору передбачено, що право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників в паперовому вигляді який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно передано права вимоги.
Платіжним дорученням № 793 ТОВ «Факторинг партнерс» здійснило оплату ТОВ «Київська ТІК» за договором факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 (а.с. 52).
22.12.2023 сторонами за договором факторингу № 18/12-2023 підписано акти приймання/передавання реєстрів боржників в електронному та паперовому вигляді (а.с. 51).
У реєстрі боржників до договору факторингу № 18/12-2023 від 22.12.2023 за порядковим номером 8895 зазначено кредитний договір № 555144448623 (а.с. 52-54).
Зазначеними доказами позивачем підтверджено перехід до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № 555144448623 від 07.04.2021.
Таким чином, узагальнюючи судом встановлено факт набуття права вимоги позивача до відповідача за договором № 2109757071095 від 07.04.2021 та за договором № 555144448623 від 07.04.2021.
Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. 
Згідно з частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Частиною 1 ст. 520 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Враховуючи вищенаведене, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту.
Частинами 5 та 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного суд вважає встановленим, що 07.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансових послуг № 2109757071095, шляхом його підписання представником кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та позичальником - електронним підписом одноразовим ідентифікатором Д5. Укладення зазначеного договору підтверджує факт виникнення кредитних правовідносин між відповідачем та первісним кредитором на визначених договором умовах.
Крім того, 07.04.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвенстиційна компанія» укладено електронний договір позики № 555144448623, шляхом його підписання представником кредитодавця та позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (СМС-код) 3646. Укладення зазначеного договору підтверджує факт виникнення кредитних правовідносин між відповідачем та первісним кредитором на визначених договором умовах.
Також знайшов підтвердження той факт, що 07.04.2021 за договором № 2109757071095 було здійснено переказ грошових коштів у сумі 3000,00грн на банківськ картку з маскою НОМЕР_1 , а за договором № 555144448623 видано кредитні кошти у розмірі 2500,00грн на банківську картку з маскою НОМЕР_2 . 
Суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами той факт, що договори № 2109757071095 та № 555144448623 були підписані невідомою особою шляхом підробки електронного підпису банківського рахунку «А-банку». 
На підтвердження своїх доводів відповідачем надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію 14.06.2021 кримінального провадження № 12021078040000413 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за заявою ОСОБА_1 про те, що невідомі особи шляхом підробки її електронного підпису банківського рахунку «А-банку» оформили на її ім`я кредит на загальну суму 62 000,00грн. 
Суд звертає увагу, що у наданому витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутня будь-яка інформація, яка б свідчила про вчинення протиправних дій саме щодо договорів № 2109757071095 та № 555144448623.
Крім того, суми кредитних коштів, отриманих за зазначеними договорами, а саме 3000,00 грн та 2500,00 грн, не кореспондуються із загальною сумою кредитних зобов`язань у розмірі 62 000,00 грн, яка зазначена у витягу з ЄРДР, що свідчить про відсутність прямого зв`язку між предметом кримінального провадження та спірними правовідносинами.
Суд також враховує, що у витягу з ЄРДР йдеться про підроблення електронного підпису, пов`язаного з банківським рахунком в АТ «А-Банк», тоді як грошові кошти за договором № 2109757071095 були перераховані на банківську картку з маскою НОМЕР_1 , власником якої є АТ «ПУМБ», що виключає можливість ототожнення зазначених обставин без надання відповідних доказів.
Окрім цього, сам по собі факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує факту вчинення кримінального правопорушення та не є доказом підроблення електронного підпису у межах конкретних договірних зобов`язань, а лише свідчить про початок досудового розслідування.
Водночас відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували встановлення у межах кримінального провадження факту підроблення електронного підпису, використаного при укладенні саме спірних договорів, або визнання таких договорів недійсними чи неукладеними у встановленому законом порядку.
За таких обставин суд приходить до висновку, що наданий витяг з ЄРДР не спростовує факту укладення спірних договорів, отримання за ними грошових коштів та не підтверджує доводів відповідача про відсутність її волевиявлення на укладення відповідних правочинів.
Суд також враховує, що персональні дані позичальника, зазначені у кредитних договорах, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, код РНОКПП, паспортні дані, місце реєстраціі, номер мобільного телефону, повністю співпадають з даними, наведеними представником відповідача у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.
Водночас відповідачем не доведено, що банківська картка з маскою НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на її ім`я не відкривалась, а також що грошові кошти на відповідні рахунки у АТ «ПУМБ» не надходили. 
Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що заява-анкета позичальника та паспорт споживчого кредиту не є складовими частинами кредитних договорів № 2109757071095 від 04.04.2021 та № 555144448623 від 07.04.2021.
З аналізу змісту зазначених договорів встановлено, що їх умовами прямо передбачено, що заява-анкета позичальника та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними частинами договору (додатками до нього). Відповідні положення договорів містять посилання на ці документи як на складові частини договірної документації, що визначає істотні умови кредитування.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо договором передбачено, що його невід`ємною частиною є додатки, то такі додатки становлять єдиний правочин разом із основним текстом договору.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Істотні умови можуть міститися як безпосередньо в тексті договору, так і в його додатках, на які міститься пряме посилання.
Отже, оскільки умови договорів № 2109757071095 від 04.04.2021 та № 555144448623 від 07.04.2021 прямо визначають заяву-анкету позичальника та паспорт споживчого кредиту як їх невід`ємні частини, твердження відповідача про відсутність їх взаємозв`язку з кредитними договорами є безпідставними та спростовуються змістом самих правочинів.
Таким чином, заява-анкета позичальника та паспорт споживчого кредиту є складовими частинами відповідних кредитних договорів та підлягають врахуванню при встановленні погоджених сторонами умов кредитування.
Так само не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що підписання нею заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання грошових коштів у позику не підтверджує факту ознайомлення з ними, їх розуміння та погодження.
Зі змісту кредитних договорів № 2109757071095 від 04.04.2021 та № 555144448623 від 07.04.2021 вбачається, що вони містять окреме положення, відповідно до якого позичальник, підписуючи договір, підтверджує, що ознайомлений з Умовами та правилами надання грошових коштів у позику, повністю їх розуміє та погоджується з ними. Таким чином, волевиявлення відповідача щодо приєднання до зазначених Умов та правил прямо зафіксоване у тексті договорів.
Доводи відповідача про недоведеність того, що Умови та правила діяли саме в редакції станом на момент укладення договорів, також є необґрунтованими. Із матеріалів справи вбачається, що редакції Умов та правил надання грошових коштів у позику, чинні на момент укладення договорів, надані суду та кореспондуються з їх змістом. Самі договори містять пряме посилання на відповідні Умови та правила як на їх невід`ємну частину, що виключає можливість довільного застосування іншої редакції.
Щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем суд приходить до наступного.
Позивачем надано розрахунки заборгованості відповідача за обома кредитними договорами на підставі яких заявлено вимоги про стягнення заборгованості.
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі №176/3645/14-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 висловила наступну правову позицію.
«Користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Позивач не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України.
За змістом п. 1.3 договору про надання фінансових послуг № 2109757071095, графіку платежів (додаток № 2 до кредитного договору), паспорту споживчого кредиту (додаток № 3 до кредитного договору) строк повернення кредиту становить 16 днів.  
З урахуванням розміру процентної ставки, визначеним пп «а» п. 1.4 договору про надання фінансових послуг № 2109757071095, розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами становить 960,00 грн, виходячи з наступного розрахунку: 3000,00грн х 2% х 16днів = 960грн.
Зазначений розрахунок повністю відповідає розрахунку позивача за період з 07.04.2021 по 22.04.2021 (включно).
Судом встановлено, що позивачем заявлено до відповідача вимоги про стягнення процентів, які нараховані в межах строку дії договору та поза межами строку кредитування. Суд вважає, що за таких обставин до даних правовідносин підлягають застосуванню правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 і в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами за межами строку дії кредитного договору слід відмовити.
Вимог про стягнення заборгованості на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.
Отже, за договором про надання фінансових послуг № 2109757071095 від 17.04.2021 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у загальному розмірі 3960,00грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту 3000,00грн, заборгованість за процентами 960,00грн. 
Згідно з п. 1 договору позики № 555144448623 від 07.04.2021 позику у розмірі 2500,00 грн надано на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п 1.1.1 договору, з останнім днем сплати 06.05.2021. 
З урахуванням розміру процентної ставки, зазначеної у п. 1.1.1 договору позики № 555144448623 від 07.04.2021, розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами становить 1950,00грн, виходячи з наступного розрахунку: 2500,00грн х 2,6% х 30 днів = 1950,00грн.
Зазначений розрахунок відповідає розрахунку позивача за період строку повернення коштів з 07.04.2021 по 06.05.2021 включно.
При вирішенні питання про можливість стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами, які нараховані за межами строку дії договору суд вважає можливим застосувати правові позиції, що викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 і в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами за межами строку дії кредитного договору відмовити.
Вимог про стягнення заборгованості на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено. 
З огляду на викладене за договором позики № 555144448623 від 07.04.2021 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у загальному розмірі 4450,00грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту 2500,00 грн, заборгованість за процентами 1950.00грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 02.07.2024 між ТОВ «Факторинг партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 (а.с. 85-87).
Відповідно до пункту 4.1 зазначеного договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, яка є невід`ємним додатком до договору.
Згідно із заявкою на надання юридичної допомоги № 1051 від 01.03.2025 сторони погодили надання правових (юридичних) послуг щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 години (4000 грн) та складання позовної заяви про стягнення боргу - 4 години (12 000 грн) (а.с. 90).
В акті № 17 від 31.03.2025 про надання юридичної допомоги зазначено аналогічний перелік послуг та їх вартість.
Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу сторона подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, покладається на цю сторону.
Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичного виконання зазначених у заявці та акті правничих послуг, не подано детального опису виконаних робіт, а також доказів сплати відповідних сум або виникнення обов`язку щодо їх сплати.
Крім того, відповідно до статті 1, частини першої статті 6, статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» правничу допомогу на професійній основі надає адвокат, який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та включений до Єдиного реєстру адвокатів України. Адвокатське об`єднання здійснює діяльність через адвокатів - його учасників.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що правничу допомогу у цій справі надавав саме адвокат у розумінні зазначеного Закону. Зокрема, не подано: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особи, яка фактично виконувала роботи; витягу з Єдиного реєстру адвокатів України; ордера на надання правничої допомоги у цій справі; доказів членства відповідної особи в адвокатському об`єднанні та її повноважень діяти від його імені.
За відсутності таких доказів суд позбавлений можливості встановити, що заявлені витрати є саме витратами на професійну правничу допомогу у розумінні статей 133, 137 ЦПК України.
Сам по собі договір про надання правової допомоги, заявка та акт приймання-передачі послуг без підтвердження адвокатського статусу особи, яка їх надавала, а також без доказів фактичного виконання та оплати робіт, не є достатньою правовою підставою для покладення відповідних витрат на іншу сторону спору.
Таким чином, позивачем не доведено реальність, необхідність та належність заявлених витрат до категорії витрат на професійну правничу допомогу, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у їх стягненні.
Відповідно до ставок судового збору, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» позовна заява майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачуються за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Позивач подав позовну заяву майнового характеру через систему «Електронний суд», тому виходячи з ціни позову 44 610,40 грн, застосувавши коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору і сплатив платіжною інструкцією № 0517960002 від 02.05.2025 судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 13).
Враховуючи викладене та п. 36 роз`яснень постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», який передбачає, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VІ) з відповідача підлягає стягненню 18,85 % (8410,00 грн : 44 610,40 грн х 100) сплаченого судового збору в розмірі 456,62 грн (2422,40 грн х 18,85 : 100).
Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 456,62 грн.
Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355, ЦПК України, ст. 11, 509, 520, 530, 625, 631, 633-634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про захист прав споживачів», суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» (місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс. 521, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42640371) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» 8410 гривень 00 копійок (вісім тисяч чотириста десять гривень нуль копійок) заборгованості, 456,62 гривень (чотириста п`ятдесят шість гривень шістдесят дві копійки) судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог та стягнення витрат на правничу допомогу адвоката - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя