Справа № 638/10179/26
Провадження № 3/638/2331/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
29 червня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі судді Тимченка А.М., розглянувши матеріали що надійшли з відділу поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, місце мешкання: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 652429 від 28/04/2026, 28.04.2026 о 20-00 год у с.Печеніги на дорозі Т-21-11 Чугуїв-Кочеток-Печеніги Великий Бурлук 26 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим вчинив правопорушення, будучи двічі за рік притягнутим дот відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Харкова у справі № 638/26283/25 від 23.02.2026 та рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова у справі 644/7293/25 від 11.11.2025, чим порушив п. 2.5а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 130 КупАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 652402 від 28.04.2026, 28.04.2026 о 20-00 год у с.Печеніги на дорозі Т-21-11 Чугуїв-Кочеток-Печеніги Великий Бурлук 26 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим вчинив правопорушення, повторно протягом року будучи притягнутим до відповідальності за ч. 4ст. 126 КУпАП - відповідно до постанови ЕНА № 5785492 від 23.09.2025, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило.
У рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно положень ст.268КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП не відноситься до правопорушення, по якому присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою.
Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свідків, показаннями працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 652429 від 28/04/2026, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 652402 від 28.04.2026,, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.9 ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Відповідно до п 2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Так, за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9а ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП  Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Судовим розглядом встановлено, що 28.04.2026 о 20-00 год у с.Печеніги на дорозі Т-21-11 Чугуїв-Кочеток-Печеніги Великий Бурлук 26 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим вчинив правопорушення, будучи двічі за рік притягнутим дот відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Харкова у справі № 638/26283/25 від 23.02.2026 та рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова у справі 644/7293/25 від 11.11.2025, чим порушив п. 2.5а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 130 КупАП.
В наслідок зазначених подій працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 652429 від 28/04/2026 за порушення ОСОБА_1 п. 2.5 а ПДР України, а саме відмову від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, 28.04.2026 о 20-00 год у с.Печеніги на дорозі Т-21-11 Чугуїв-Кочеток-Печеніги Великий Бурлук 26 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим вчинив правопорушення, повторно протягом року будучи притягнутим до відповідальності за ч. 4ст. 126 КУпАП - відповідно до постанови ЕНА № 5785492 від 23.09.2025, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В наслідок зазначених подій працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 652402 від 28.04.2026, за порушення ОСОБА_1 п. 2.5 а ПДР України, а саме відмову від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч.3 ст.130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 , згідно із яким огляд не проводився;
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу від 28.04.2026;
- копією постанови ЕНА № 5785492 від 23.09.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності 07.01.2026 за ч. 4 ст. 126 КУпАП України, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом;
- відомостями відеозапису з нагрудної камери поліцейського;
- копією постанови ЕНА № 7104149 від 28.04.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;
- рапортом співробітника поліції Тараненка С. від 28.04.2026;
- копією постанови Шевченківського районного суду м. Харкова у справі № 638/26283/25 від 23.02.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування строком на 1 рік.
- копією постанови Індустріального районного суду м. Харкова у справі № 644/9770/25, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 125 КУпАП та позбавлено права керування транспортним засобом строком на п`ять років.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.
Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до акту огляду, інспектором поліції у ОСОБА_1 були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. 
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає вищезазначені докази належними, допустимими та достатніми для висновку про керування водієм ОСОБА_1 28.04.2026 о 20-00 год транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до п. 28 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
При накладенні стягнення, відповідно до ст. ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1  штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч. 5 ст. 126, ч. 3 статті 130 КУпАП, за якою кваліфіковані його дії, з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки відповідно до довідки начальника старшого інспектора СРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Руденко Сергія, ОСОБА_1 отримував освідчення водія на парво керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 18.07.2002, та з вилученням транспортного засобу ЗАЗ Таврія, д.н.з. НОМЕР_3 .
Статтею40-1 КУпАП передбачено, що у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Таким чином, одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1  судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років з оплатним вилученням транспортного засобу.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років з оплатним вилученням транспортного засобу.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на  ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років з оплатним вилученням транспортного засобу.
Транспортний засіб ЗАЗ Таврія, д.н.з. НОМЕР_3 , оплатно вилучити у ОСОБА_1 , шляхом затримання та поміщення на штрафний майданчик з подальшою реалізацією та поверненням коштів від реалізації власнику.
Стягнути  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова.
Відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, у разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя      А.М.Тимченко