КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року м. Київ справа №320/41720/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міксмарт»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Міксмарт» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.05.2023 № 29844/0901, яким на позивача накладено штраф у розмірі 48401,04 грн за здійснення розрахункових операцій з продажу алкогольних напоїв, лікеро-горілчаних виробів та вина за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що фактична перевірка проведена контролюючим органом безпідставно та поза межами передбачених чинним законодавством повноважень, а отже її результати не можуть бути достатніми доказами порушення позивачем вимог чинного законодавства. 
Позивач вказав, що факт порушення податковий орган встановив виключно на підставі відомостей інформаційних баз даних ДПС, натомість надані позивачем документи під час перевірки взагалі не досліджувалися. Позивач наполягав, що податкова інформація не може вважатись належним доказом і сама по собі її наявність не може бути підставою для встановлення факту порушень, допущених суб`єктом господарювання.
Крім того, позивач звертав увагу, що згідно з положеннями законодавства тривалість фактичних перевірок не повинна перевищувати 10 діб, попри це спірна перевірка фактично проводилася 13 днів. Таке порушення, на думку позивача, зумовлює протиправність ухваленого податкового повідомлення-рішення.
Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що під час фактичної перевірки було встановлено факт реалізації позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижчими за мінімально встановлені, у зв`язку з чим відповідно до положень законодавства на позивача було накладено штраф. 
Такі порушення були встановлено відповідно до податкової інформації, отриманої з системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій відносно обсягів проведених розрахункових операцій та розрахункових документів, створених реєстратором розрахункових операцій.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, суд встановив такі обставини.
Головне управління ДПС у м. Києві провело фактичну перевірку місця провадження діяльності, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Деміївська, 43, приміщення з №1 по №8, де здійснює господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «Міксмарт».
За результатами перевірки складено акт від 10.04.2023 № 25611/Ж5/26-15-09-07/43321291, в якому встановлено що позивач порушив положення частини дванадцятої статті 18 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі – Закон № 481/95-ВР), пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі – Постанова № 957), пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме здійснював продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими за мінімально встановлені.
На підставі висновків вказаного акта перевірки Головне управлінням ДПС у м. Києві ухвалило податкове повідомлення-рішення від 01.05.2023 № 29844/0901, яким на позивача накладено штраф у розмірі 48401,04 грн.
Не погодившись з таким податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Оцінка суду.
Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.
Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.
Згідно зі статтею 18 Закону № 481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.
Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлений Постановою № 957.
В акті перевірки зафіксовано, що позивач здійснив у період з 06.10.2021 по 31.01.2022 роздрібний продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими за мінімально встановлені Постановою № 957. Позивач не спростовує встановлених в акті перевірки обставин щодо реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими за мінімально встановлені, натомість обґрунтовує позов порушенням контролюючим органом порядку та процедури проведення фактичної перевірки, що, на його думку, є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Крім того, позивач зазначає, що відповідні висновки акту перевірки ґрунтуються на неналежних доказах.
Зокрема, спірним питанням у цій справі, є перевірка дотримання податковим органом порядку та процедури проведення фактичної перевірки в аспекті того, що: 
- висновки перевірки ґрунтуються на даних з інформаційних баз податкового органу, що не є належним доказом підтвердження правопорушення в межах проведеної фактичної перевірки; 
- фактичною перевіркою охоплено діяльність платника податків у попередніх періодах, а висновки податкового органу які сформовані на підставі відповідних баз даних і документах, за своєю суттю можуть бути предметом документальної перевірки, а тому має місце вихід за межі предмету виду фактичної перевірки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам у контексті зазначеного, суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль – система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктами 62.1– 62.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.
Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів – комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (пункт 71.1 статті 71 ПК України).
Згідно пункту 72.1 статті 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: 
72.1.1. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.3. про фінансово - господарські операції платників податків; 
72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Так, згідно визначення термінів наведеного у Законі №265/95-ВР, фіскальний сервер контролюючого органу – програмно-технічний комплекс, через який реалізується фіскальна функція та який здійснює реєстрацію програмних реєстраторів розрахункових операцій, електронних розрахункових документів, електронних фіскальних звітів та електронних фіскальних звітних чеків, збереження даних щодо проведеної розрахункової операції у системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, обробки та надання доступу до інформації про розрахункові операції, проведені з використанням програмних реєстраторів розрахункових операцій, а також інтеграцію з програмними реєстраторами розрахункових операцій через програмний інтерфейс (АРІ), розміщений у відкритому вільному доступі;
електронний фіскальний звіт – це:
а) документ, створений реєстратором розрахункових операцій, який переведено у фіскальний режим роботи, що містить дані фіскального звіту, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;
б) документ, створений програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані фіскального звіту, зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;
електронна копія розрахункового документа - ідентична копія (у формі електронних даних) розрахункового документа, створеного реєстратором розрахункових операцій, яка міститься на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, та/або створена програмним реєстратором розрахункових операцій у електронній формі, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків;
електронна копія фіскального звітного чека – ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звітного чека, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.
електронна копія фіскального звіту – ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звіту, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.
За приписами пункту 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі – Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.
Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.
Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Відповідно до пункт 74.3 статті 74 ПК України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
Положеннями статті 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
У справі що розглядається, контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, про які зазначено в акті перевірки, саме на підставі даних СОД РРО.
Наказом Міністерства фінансів України від 5 серпня 2020 року № 477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі – Порядок).
Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО – інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.
СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.
СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).
Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.
Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.
Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.
Виходячи з наведеного, суд зазначає, що відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період. 
Доводи позивача про те, що контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки було охоплено діяльність платника податків за попередні періоди, а також використано інформацію з баз даних, яка за своєю суттю може бути предметом документальної перевірки, у зв`язку з чим відповідач вийшов за межі предмета такого виду перевірки, є безпідставними.
За змістом норм Податкового кодексу України фактична перевірка спрямована на перевірку дотримання платником податків законодавства щодо проведення розрахункових операцій, обігу готівки, наявності ліцензій, дотримання встановлених цін та інших правил здійснення господарської діяльності безпосередньо у місцях її провадження. Натомість документальна перевірка має на меті дослідження своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та податкової звітності.
Водночас використання контролюючим органом податкової інформації, зокрема даних інформаційних систем, не змінює правової природи проведеної перевірки та не трансформує її у документальну, оскільки така інформація відповідно до статей 71– 74, 83 ПК України може використовуватися як підстава для висновків під час будь-якого виду податкового контролю, у тому числі фактичної перевірки.
Сам по собі факт використання даних СОД РРО, які відображають проведені розрахункові операції платника податків, не свідчить про дослідження первинних бухгалтерських документів чи податкової звітності у розумінні документальної перевірки, а є формою використання податкової інформації, що фіксує фактичні дії платника під час здійснення розрахунків.
Отже, встановлені під час перевірки обставини стосуються дотримання позивачем правил здійснення розрахункових операцій та цінового регулювання, що входить до предмета фактичної перевірки, а тому відповідач не вийшов за межі повноважень, визначених для такого виду перевірки.
Суд також відхиляє посилання позивача на порушення контролюючим органом строків, визначених статтею 102 ПК України.
У цій справі фактична перевірка проводилася у березні-квітні 2023 року, тоді як встановлені в акті перевірки порушення стосуються періоду з 06.10.2021 по 31.01.2022. Тобто між датами вчинення спірних порушень та проведенням перевірки не сплив 1095-денний строк, передбачений статтею 102 ПК України.
За таких обставин доводи позивача про охоплення перевіркою періоду поза межами строку давності є необґрунтованими, оскільки спірні порушення були встановлені та покладені в основу оскаржуваного рішення у межах строку, протягом якого контролюючий орган мав право реалізувати відповідні контрольні повноваження.
Суд також відхиляє доводи позивача щодо порушення контролюючим органом строків проведення фактичної перевірки.
Дійсно, відповідно до пункту 82.3 статті 82 ПК України тривалість фактичної перевірки не повинна перевищувати 10 діб. Як убачається з матеріалів справи, спірна перевірка тривала понад встановлений законом строк, що свідчить про недотримання відповідачем вимог податкового законодавства в цій частині.
Водночас сам по собі факт порушення строку проведення перевірки не є безумовною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. За усталеною судовою практикою, наслідком такого порушення може бути скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за умови його істотності, тобто коли воно вплинуло або могло вплинути на правильність висновків контролюючого органу та, відповідно, на зміст прийнятого рішення.
Критерієм істотності процесуального порушення є, зокрема, наявність обґрунтованих підстав вважати, що за відсутності такого порушення результат перевірки міг би бути іншим.
У цій справі встановлені контролюючим органом порушення підтверджуються даними СОД РРО та стосуються реалізації позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижчими за мінімально встановлені, що позивачем по суті не спростовано. Позивач не навів жодних доводів і не надав доказів того, яким чином перевищення строку проведення перевірки вплинуло на повноту встановлення обставин справи чи призвело до неправильних висновків контролюючого органу.
За таких обставин суд дійшов висновку, що допущене порушення строку проведення фактичної перевірки не є істотним, не вплинуло на результати перевірки та не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Таким чином, суд констатує, що податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, у спосіб, які визначені законом, а відтак є правомірним, у зв`язку з чим у позові слід відмовити.

VI. Судові витрати.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.