ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/2368/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівської обласної державної адміністрації (в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 ,, позивач) до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (далі також – Департамент соцзахисту, відповідач 1), Чернігівської обласної державної адміністрації (в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) (далі також – Чернігівська ОДА, відповідач 2), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради (далі також – Департамент соцполітики, третя особа) з остаточними позовними вимогами про:
- визнання протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо невнесення (неподання) документів позивача про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А на розгляд Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язання Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації внести (подати) документи позивача про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А на розгляд Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язання Чернігівську обласну державну адміністрацію в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розглянути документи позивача та прийняти рішення про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою реалізації права, визначеного Законом № 796-ХІІ, 28.05.2025, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, звернувся до відповідача із заявою про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС категорії 1, у зв`язку із встановленням йому причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою. До заяви додав всі необхідні документи, передбачені пунктом 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок ЧАЕС № 44. Водночас отримав лист від 02.07.2025, в якому повідомлено про необхідність направлення запитів до відповідних установ для прийняття законодавчо виваженого рішення, та рекомендовано позивачу (за можливістю) надати довідку з ТОВ «ПОЛІССЯЄВРОБУД» щодо отримання документів, які підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, наказів чи розпоряджень про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи в зоні відчуження, особових рахунків, тощо). На думку позивача, такі дії відповідача порушують його права, оскільки висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 27.03.2025 позивачу встановлено причинний зв`язок захворювання пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Чернігівській медичний центр сучасної онкології» від 15.05.2025 визначено, що причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з роботами з ліквідації наслідків на ЧАЕС, що є достатніми для отримання посвідчення учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС категорії 1.
06.03.2026 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач Департамент соціального захисту населення Чернігівської ОДА у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки документи, які були підставою для видачі позивачу посвідчення категорії 2, не відповідали вимогам Порядку № 51 від 20.01.1997 «Порядок видачі з і свідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України». На момент видачі зазначеного дубліката діяв Порядку № 51, вимогами якого встановлено, що у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 Порядку 51, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначення його номера і дати видачі) та публікації в пресі з повідомленням про визнання втраченого посвідчення недійсним. Документи, які були підставою для видачі ОСОБА_1 посвідчення, не відповідали вимогам зазначеного Порядку. Запитувані відповідачем документи у відповідних установ також не підтвердили безпосередню участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження, містять взаємні суперечності, не відповідають вимогам належності та допустимості доказів. Також зазначає, що в межах розгляду спірного питання, на засіданні Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, прийнято рішення про звернення до Національної соціальної сервісної служби України з проханням провести перевірку обґрунтованості прийнятого рішення щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2 і, після отримання результатів перевірки Національної соціальної сервісної служби України, відповідачем буде прийнято остаточне рішення.
Від Чернігівської ОДА надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки остаточне рішення щодо спірного питання Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ще не прийнято. Крім того зазначає, що Комісія є консультативно-дорадчим органом, що здійснює розгляд поданих документів, оцінку їх належності, допустимості та достовірності, після чого приймає відповідне рішення шляхом колегіального голосування її членів. Таким чином, прийняття рішення є результатом дискреційних повноважень Комісії, що виключає можливість втручання в цей процес будь-якого іншого органу, у тому числі суду.
Позивачем подана відповідь на відзив, в якій наполягає на своїй позиції, викладеній у позові, а також звертає увагу, шо отримання особою інвалідності, що пов`язана з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, є тим юридичним фактом, з яким закон пов`язує набуття особою права на заміну посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 без встановлення обов`язку такій особі доводити іншим чином її належність до вказаної категорії осіб, в тому числі шляхом надання відповідних довідок із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження тощо. 
Відповідач Департамент подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що безпосередня участь позивача у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження належними доказами не підтверджені, а доводи позивача не спростовують встановлених відповідачем обставин; не підтверджують безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; базуються на припущеннях та неповних облікових даних.
Чернігівська ОДА подала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що строки розгляду документів позивача про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 1) не порушені, оскільки після їх отримання, 09.03.2026 на засіданні комісії остаточне рішення ще не прийнято. 
Третьою особою пояснення не надані.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
22.01.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (на підставі діагнозу В-клітинний хронічний лімфоцитарний лейкоз).
27.03.2025 Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні № 126 позивачу видано висновок та встановлено причинний зв`язок захворювання, пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
15.05.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково та визначено, що причиною інвалідності є захворювання, пов`язані з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
У встановленому порядку документи позивача винесено на розгляд Комісії, засідання якої відбулося 09.03.2026.
За результатами розгляду Комісією прийнято рішення звернутися до Національної соціальної сервісної служби України щодо проведення перевірки обґрунтованості прийнятого раніше рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та повернутися до розгляду зазначеного питання після отримання результатів такої перевірки. Відповідно до пункту 11 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 551, перевірка обґрунтованості прийняття рішень щодо видачі посвідчень здійснюється Національною соціальною сервісною службою України у порядку, визначеному Міністерством соціальної політики України. Станом на теперішній час матеріали справи ОСОБА_1 передано на розгляд Національної соціальної сервісної служби України для проведення відповідної перевірки. Зазначені повноваження служби, передбачені підпунктом 11 пункту 4 Положення про Національну соціальну сервісну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 783.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини першої статті 1 Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон № 2073-IX) він регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону №2073-ІХ дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час:
1) розгляду звернень осіб, що містять пропозиції, рекомендації щодо формування державної політики, вирішення питань місцевого значення, а також щодо врегулювання суспільних відносин;
2) конституційного провадження, кримінального провадження, судового провадження, виконавчого провадження (крім виконання адміністративних актів), оперативно-розшукової діяльності, розвідувальної діяльності, контррозвідувальної діяльності, вчинення нотаріальних дій, виконання покарань, застосування законодавства про національну безпеку і оборону, громадянство, надання притулку в Україні, захист економічної конкуренції;
3) державної служби, дипломатичної та військової служби, служби в органах місцевого самоврядування, служби в поліції, а також іншої публічної служби;
4) реалізації конституційного права громадян брати участь у всеукраїнському та місцевих референдумах, обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування;
5) оскарження процедур публічних закупівель;
6) нагородження державними нагородами та відзнаками;
7) здійснення помилування;
8) здійснення оцінки впливу на довкілля.
Отже, з аналізу положень частин першої та другої статті 1 Закону № 2073-IX убачається, що цей Закон встановлює загальні правила розгляду і вирішення адміністративних справ суб`єктами публічної адміністрації шляхом прийняття адміністративних актів та водночас визначає вичерпний перелік правовідносин, на які його дія не поширюється.
За визначеннями наведеними в пунктах 1-3 частини першої статті 2 Закону № 2073-ІХ адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 2073-IX здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.
Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 2073-IX адміністративний орган зобов`язаний використовувати свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Мета, з якою надано повноваження, визначається законом або випливає з його положень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Таким чином, суд здійснює перевірку рішень суб`єктів владних повноважень на предмет їх відповідності вимогам закону, дотримання меж повноважень та встановленого порядку, а також забезпечення принципу пропорційності.
Статтею 55 Конституції України гарантується право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Особа має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу в порядку адміністративного оскарження відповідно до цього Закону та/або в судовому порядку (частина перша статті 18 Закону № 2073-IX).
Пункт 19 частини першої статті 4 КАС України визначає індивідуальний акт як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У контексті Закону № 2073-IX адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб) (пункт 3 частини першої статті 2); процедурне рішення - рішення адміністративного органу, що приймається під час розгляду справи, але яким справа не вирішується по суті (пункт 10 частини першої статті 2).
Отже, суд констатує, що спірні правовідносини регулюються не лише спеціальним законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, але й Законом № 2073-IX, який було розроблено з метою забезпечення ефективного та якісного рівня законодавчої регламентації процедур зовнішньо-управлінської діяльності органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та інших суб`єктів, які законом уповноважені здійснювати владні управлінські функції, та захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у відносинах із державою.
Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи (частина друга статті 12 Закону №2073-IХ).
Стаття 17 Закону № 2073-IХ гарантує право особи на участь в адміністративному провадженні та передбачає, що особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Як видно з матеріалів, доданих до відзиву Чернігівською ОДА, 09.03.2026 проведено засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та за результати розгляду документів, поданих позивачем, прийнято рішення про звернення до Національної соціальної сервісної служби України з проханням провести перевірку обґрунтованості прийнятого рішення щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.
Водночас зміст протоколу від 09.03.2026 № 5 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не містить інформації, що позивача повідомили про початок адміністративного провадження та про його право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.
Крім того, у вказаному протоколі як на підставу звернення до Національної сервісної служби України для проведення обґрунтованості прийнятого рішення щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, відповідач посилається на положення пункту 11-1 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 25.08.1992 №501 (далі – Порядок №501).
Надаючи оцінку таким підставам, суд враховує таке.
Метою та завданнями Закону №796-XII є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Відповідно до статті 10 Закону №796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 11 Закону №796-ХІІ, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:
1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;
2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;
4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;
5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;
6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії або проведення оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.
Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону №796-ХІІ, причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 14 Закону №796-ХІІ, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 17 Закону №796-ХІІ, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, соціального захисту населення, освіти і науки, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадські організації організують щорічне медичне обстеження (диспансеризацію), санаторно-курортне лікування всіх осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, запроваджують систему радіаційно-екологічного, медико-генетичного, медико-демографічного моніторингу на території України. Цими органами у регіонах найбільшого зосередження осіб, які постраждали, створюються спеціалізовані центри, в тому числі дитячі, для обстеження, лікування, соціально-психологічної реабілітації та профорієнтації потерпілих осіб. Громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобов`язані проходити обов`язкове обстеження в медичних закладах. Громадяни, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, переогляд у медико-соціальній експертній комісії проходять залежно від рівнів розладу функцій організму, що встановлюється зазначеною комісією, через 3-5 років. При стійких незворотних морфологічних змінах та порушеннях функцій органів і систем організму, неефективності будь-яких видів реабілітаційних заходів, а також після досягнення пенсійного віку, в тому числі на пільгових умовах, група інвалідності встановлюється безстроково.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 статті 65 Закону №796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 551, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - Закон), іншими актами законодавства.
Згідно з абзацами третім, шостим, сьомим пункту 3 Порядку №551, особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення “Потерпілий від Чорнобильської катастрофи” (категорія 1) серії Б синього кольору. У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис “Безстроково”. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією строку інвалідності чи встановлення іншої групи інвалідності в посвідченні на правій внутрішній стороні робиться запис про період, на який установлено групу інвалідності, цей запис завіряється підписом голови (його заступника) Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - уповноважені органи), що скріплюється печаткою.
Згідно з абзацами першим, шостим, вісімнадцятим та дев`ятнадцятим пункту 11 Порядку №551, посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
Посвідчення видаються, зокрема, особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.
Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.
Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.
Відповідно до пункту 11-1 Порядку №551, для отримання посвідчення особи подають заяви разом з необхідними документами, зазначеними у пункті 11 цього Порядку, до районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а в разі коли така послуга надається через центр надання адміністративних послуг, - до центрів надання адміністративних послуг.
Заяви разом з необхідними документами подаються в паперовій або за наявності технічної можливості - в електронній формі.
У разі пред`явлення заявником паспорта громадянина України у формі електронного відображення інформації, що міститься у паспорті громадянина України у формі картки, оформленому засобами Єдиного державного демографічного реєстру, разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом, штрих-кодом, цифровим кодом, інформацією про місце проживання (за наявності), скановані копії такого документа не подаються.
Районна в мм. Києві та Севастополі держадміністрація опрацьовує інформацію, зазначену в документах, поданих у паперовій формі, та передає їх на розгляд уповноваженому органу.
Виконавчий орган сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг протягом семи робочих днів з дати надходження заяви разом з відповідними документами у паперовій формі передає їх виконавчому органу міської ради міста обласного значення, районній держадміністрації.
Виконавчий орган сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг за наявності технічної можливості реєструє заяву та формує електронну справу (заповнює відповідні електронні форми з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики), яку надсилає не пізніше наступного робочого дня засобами електронного зв`язку виконавчому органу міської ради міста обласного значення, районній держадміністрації через інформаційні системи Мінсоцполітики з дотриманням вимог Законів України “Про електронні документи та електронний документообіг”, “Про електронні довірчі послуги”, “Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах”.
Якщо заяви разом з необхідними для отримання посвідчення документами формуються виконавчим органом сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центром надання адміністративних послуг виключно в електронній справі, такі документи у паперовій формі передаються виконавчому органу міської ради міста обласного значення, районній держадміністрації не рідше ніж раз на два тижні.
Виконавчий орган міської ради міста обласного значення, районна держадміністрація на підставі отриманої електронної справи перевіряє пакет документів та після отримання їх у паперовій формі передає уповноваженому органу.
Видача посвідчення особі провадиться уповноваженим органом через районні в мм. Києві та Севастополі держадміністрації або виконавчий орган сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг.
Перевірка обґрунтованості прийняття рішень щодо видачі посвідчень здійснюється Нацсоцслужбою у порядку, визначеному Мінсоцполітики.
З наведених норм випливає, що документом, який підтверджує факт інвалідності, наслідком виникнення якої є аварія на Чорнобильській АЕС, та на підставі якого можливо видати посвідчення особи, постраждалої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, є довідка медико-соціальної експертної комісії, у якій зазначено, що наявна у особи інвалідність є наслідком Чорнобильської катастрофи.
Як вже встановив суд, 22.01.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (на підставі діагнозу В-клітинний хронічний лімфоцитарний лейкоз).
27.03.2025 Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні № 126 позивачу видано висновок та встановлено причинний зв`язок захворювання, пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
15.05.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково та визначено, що причиною інвалідності є захворювання, пов`язані з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Суд звертає увагу, що вказані документи подавались позивачем до Департаменту (відповідачу 1) із заявою від 28.05.2025.
З наведеного суд дійшов висновку, що позивачем подавались усі необхідні документи для підтвердження за ним статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте протокол комісії від 09.03. 2026 № 5 не містить інформації про надання оцінки вказаним документам.
Доводи відповідача про те, що позивач не підтвердив безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС суд оцінює критично, оскільки спірні правовідносини у справі, що розглядається, стосуються наявності у позивача права на отримання посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та наявність для цього відповідних підстав. Суд зазначає, що законом на передбачено обов`язковості підтвердження позивачем статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи попередньої категорії під час заміни посвідчення з цієї категорії на іншу.
Отже, суд дійшов висновку, що позиція відповідачів не відповідає принципам адміністративної процедури, як законність, відкритість, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Право на адміністративне оскарження відповідно до Закону № 2073-IX має особа, яка вважає, що: прийнятим адміністративним актом чи його виконанням порушено або може бути порушено її право, свобода чи законний інтерес; процедурне рішення або дія, бездіяльність адміністративного органу негативно впливає на її права, свободи чи законні інтереси (частина перша статті 78 Закону № 2073-IX).
Частина третя статті 78 цього ж Закону передбачає, що особа може оскаржити до моменту прийняття адміністративного акта іншу процедурну дію та/або процедурне рішення у визначених законом випадках.
Отже, протокол засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що передує прийняттю рішення про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, за правовою природою є процедурним рішенням у розумінні статті 78 Закону № 2073-IX.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому вихід за межі позовних вимог — це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Так, Верховним Судом у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 820/1961/18 сформульований правовий висновок, відповідно до якого вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:1) лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; 2) повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; 3) вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
Обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв з порушенням вимог Закону № 2073-ІХ, тому суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та визнати рішення (протокол засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 09.03.2026 № 5) протиправним та його скасування.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо невнесення (неподання) документів позивача про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А на розгляд Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання Департамент внести (подати) документи позивача про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А на розгляд Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то в цій частині відсутній предмет спору, оскільки як слідує з матеріалів справи, документи позивача передані Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за результатами розгляду яких прийнято процедурне рішення, оформлене протоколом від 09.03.2026 № 5, оцінку якому вже надано судом.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Чернігівську обласну державну адміністрацію в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розглянути документи позивача та прийняти рішення про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А, то суд зазначає, що захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені статтею Кодексу адміністративного судочинства України. В свою чергу, вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є такими, що заявлені передчасно, адже відповідач зобов`язаний спочатку вчинити певні дії саме у зв`язку з виконанням судового рішення в межах даної справи.
Відповідно до частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Чернігівської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом №5 від 09.03.2026.
Зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію в особі Комісії з визначення статусу осіб повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.05.2025 про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А та подані документи, з урахуванням висновків суду, наданих в цьому судовому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідач: Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації просп. Миру, 116, А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14037 код ЄДРПОУ 03195961.
Відповідач: Чернігівська обласна державна адміністрація (в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), вул. Шевченка,7, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 00022674.
Третя особа: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, вул. Івана Мазепи,19, м. Чернігів,14017, код ЄДРПОУ 43649464. 
Повний текст рішення виготовлено 11 травня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко