ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1366/26 Справа № 175/2529/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л.В., Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності   адвоката Коваль В.С.,
апеляційну скаргу адвоката Коваль В.С., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :
Постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року встановлено, що 25 грудня 2025 року, приблизно о 16 годині 26 хвилин, ОСОБА_1 біля будинку № 483 по б-ру Краматорському в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «SKODA OCTAVIA A8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Коваль В.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції та поновити строк на оскарження, скасувати постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі про адміністративне правопорушення №175/2529/26 від 18 березня 2026 року, а провадження відносно ОСОБА_1 у справі №175/2529/26 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 . Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки. Як вбачається із матеріалів справи, повістка ОСОБА_1 була направлена засобами електронного зв?язку через мобільний додаток «Viber». При цьому відсутні беззаперечні підстави вважати, що вказаним номером користується саме ОСОБА_1 . За таких обставин, слід вважати, що матеріали адміністративної справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що вказував би на отримання ОСОБА_1 повістки про виклик до суду.
Вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений права на доступ до правосуддя, справедливий та публічний розгляд його справи.
Про вищевказану постанову ОСОБА_1 дізнався з сайту «Судової влади» лише 02 квітня 2026 року та одразу почав шукати правову допомогу. Окремо просить звернути увагу суду, що згідно даних з реєстру судових рішень оскаржувана постанова надіслана судом до реєстру 24.03.2026 року, зареєстрована 25.03.2026 року, а забезпечено надання загального доступу до неї лише 26.03.2026 року.
На думку сторони захисту та ОСОБА_1 вказана постанова є незаконною,
необгрунтованою та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Аналіз обставин справи, у взаємному зв?язку та сукупності вказує на недоведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого частиною першою статті 130 КУПАП.
Звертає увагу суду, що 25 грудня 2025 року ОСОБА_1 був зупинений поліцейським БПП в .Краматорськ та Слов?янськ УПП в Донецькій області в м. Краматорськ без законних підстав.
Додатково звертає увагу суду, що факт, начебто скоєного ДТП ОСОБА_1 не підтверджується наявними матеріалами справи. 
З відеозапису вбачається, що інспектором поліції не було роз`яснено права та обов?язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
Окрім того, з відеозапису чітко вбачається, що особі не запропонували пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою приладу Драгер чи у медичному закладі.
Просить суд звернути увагу, що на питання інспектора Рідош С.В. чітко відповідає, його поведінка відповідає дійсності і явних ознак алкогольного сп?яніння не має. Доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду також не надано. Крім цього, поліцейський долучає рапорт, однак в ньому не вказує конкретну підставу для зупинки, тому всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими.
Звертає увагу суду, що якщо ОСОБА_1 буде позбавлений права керування транспортним засобом, то це унеможливить його можливу евакуацію з міста Краматорська, котрий знаходиться за лічені кілометри від лінії бойового зіткнення.
Відеозапис, що доданий до матеріалів справи, не виконувався на бодікамеру патрульного, а був знятий за допомогою пристрою, який жодним чином не захищений від втручання та/або монтажу відеозапису. Враховуючи вищевикладене, вказаний відеозапис не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки не відповідає критеріям допустимих доказів. Крім цього, в акті огляду на стан алкогольного сп?яніння патрульним зазначено що вівся запис лише на бодікамеру Motorola.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник Коваль В.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просила її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
За приписами ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення.
Як вбачається з наданих матеріалів, в справі відсутні належні докази повідомлення ОСОБА_1 про час розгляду справи. Вона була розглянута суддею без участі ОСОБА_1 . В матеріалах справи наявний супровідний лист про надсилання ОСОБА_1 копії постанови судді від 18 березня 2026 року. Проте цей лист не датований, і дані про реальне отримання ОСОБА_1 копії вказаної постанови відсутні.
З матеріалами справи захисник була ознайомлена 07.04.2026 р., а апеляційну скаргу було подано 10.04.2026 р.
З огляду на викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин і він підлягає поновленню.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що 25 грудня 2025 року, приблизно о 16 годині 26 хвилин, ОСОБА_1 біля будинку № 483 по б-ру Краматорському в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «SKODA OCTAVIA A8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційні доводи захисника про те, що матеріали цієї справи не містять доказів факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПРТ№550451 від 25.12.2025 року, складеного щодо ОСОБА_1 , спростовуються дослідженими відеозаписами, долученими до матеріалів справи.
Так, з доданого до справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля разом із працівниками поліції, які повідомляють, що його зупинено в зв`язку із підозрою у вчиненні ДТП. Будь-яких інших осіб у автомобілі немає, місцевість - безлюдна. Окрім того, ОСОБА_1 на відео поводив себе досить різко і відповідав на питання поліцейських стисло, (відеозапис export-8ylgb починаючи з 00:02:37), протягом усього відео у ОСОБА_1 вбачається порушення мови та хитка хода, йому було важко стояти, тому він тримався рукою за автомобіль (відеозапис export-8ylgb починаючи з 00:23:26) при спробі ходьби, вбачалися труднощі (відеозапис export-8ylgb починаючи 00:26:06), тому поліцейські допомогли присісти в службовий автомобіль, задля попередження травмування ОСОБА_1 (відеозапис export-8ylgb-00:35:43) та з відео чітко вбачається, що ОСОБА_1 заснув в службовому автомобілі (відеозапис export-8ylgb 00:43:57). Таким чином, дані відеозапису свідчать про явну наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.
До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Відеозаписом зафіксовано відмову від проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу « Драгер» (відеозапис export-8ylgb починаючи з 00:48:23). В послідуючому ОСОБА_1 категорично відмовився і від проходження огляду на стан сп`яніння і у медичному закладі (export-8ylgb 00:56:01) І перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (export-8ylgb 00:56:25). Тому твердження апеляції про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та не роз`яснювалися його права не підтверджуються матеріалами справи, а навпаки спростовуються ними.
Апеляційний суд вважає докази, на які послався суддя у оскарженій постанові, є належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 25.12.2025 року за участю ОСОБА_1 здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Апеляційний суд вважає, що надані працівниками поліції відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отримані з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, вважаю необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому ці дані правильно покладені судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, а саме обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти медичний огляд. 
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Санкцією ч.1ст.130 КУпАП передбачено обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом. Законом не передбачено можливості звільнення особи, винної у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, від цього додаткового стягнення.
Тож, постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Коваль В.С. строк на апеляційне скарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 рокувідносно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу адвоката Коваль В.В., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин