ПОСТАНОВА 
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 червня 2026 року
м. Київ

справа № 755/958/25
провадження № 51-2925км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника засудженого - адвоката ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024100040003134, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Прилуки Вологодської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Дніпровський районний суд міста Києва вироком від 06 березня 2025 року засудив ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Вирішив питання щодо процесуальних витрат і речових доказів у кримінальному провадженні. 
2. За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
3. Так, 06 вересня 2024 року приблизно о 07:40 ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Crafter», н. з. НОМЕР_1 , усупереч вимогам п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), у стані наркотичного сп`яніння, рухаючись проїзною частиною проспекту Броварського в м. Києві поблизу заїзду до ПКіВ «Гідропарк», виконуючи маневр повороту праворуч, порушив вимоги п. 10.1 ПДР, проявив неуважність і допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_8 , який керував електровелосипедом марки «eBike» та рухався велосипедною доріжкою в попутному напряму. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла плечової кістки, закритого уламкового перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків, які належать до середнього ступеня тяжкості. 
4. Київський апеляційний суд ухвалою від 08 липня 2025 року залишив вирок місцевого суду без змін.

Вимоги й узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
5. Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_7 у касаційній скарзі, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (застосування закону, який не підлягав застосуванню), просить скасувати вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що суд першої інстанції не дотримався завдань і загальних засад кримінального провадження, побудував свій вирок на припущеннях і тих обставинах, які викладено в обвинувальному акті, проте які не відповідають фактичним обставинам справи, й обґрунтував його недопустимими доказами. Уважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам статей 91, 370, ч. 3 ст. 373, ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) неналежно оцінив докази, витлумачивши їх на користь сторони обвинувачення, і не надав жодної оцінки доказам сторони захисту, чим порушив принципи змагальності, презумпції невинуватості, законності та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом. Адвокат указує на те, що суд визнав ОСОБА_6 винуватим у порушенні п. 2.9 ПДР, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку цього порушення з наслідками дорожньо-транспортної пригоди за сфальсифікованими медичними документами, неіснуючими та надуманими доказами. Звертає увагу, що місцевий суд не виконав вимог п. 20 ч. 1 ст. 7, статей 27, 107 КПК про обов`язкове фіксування кримінального провадження в суді першої інстанції за допомогою технічних засобів. Також захисник зауважує, що апеляційний суд належним чином не повідомив обвинуваченого й потерпілого про дату, час і місце розгляду справи та здійснив судове провадження в апеляційному порядку за їх відсутності, чим порушив приписи ст. 412 КПК. Крім того, розглядаючи справу за апеляційною скаргою сторони захисту, у якій було вказано, що вирок ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах, формально підійшов до апеляційного розгляду, усупереч вимогам статей 404, 419 КПК повторно не дослідив і не проаналізував доказів, досліджених місцевим судом неповністю та з порушенням КПК, не надав їм власної оцінки, належно не перевірив доводів апеляційної скарги, не навів переконливих підстав, з яких визнав доводи апеляційної скарги необґрунтованими, і не мотивував свого рішення щодо законності вироку. 
6. Потерпілий ОСОБА_8 у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року та призначити новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що апеляційний суд не повідомив його належним чином про дату, час і місце розгляду справи, чим допустив істотне порушення його права на участь в апеляційному розгляді, у тому числі на виступ у судових дебатах, адже він хотів висловити свою думку з приводу призначеного ОСОБА_6 покарання, яке вважав і вважає не лише несправедливим, а надмірно жорстоким. На переконання заявника, суд з огляду на дані про особу засудженого, а також думку потерпілого, яку необхідно враховувати при призначенні покарання, мав усі підстави для застосування до обвинуваченого правил ст. 69 КК.

Позиції інших учасників судового провадження
7. Засуджений ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу, просили задовольнити її, скасувавши судові рішення та призначивши новий розгляд у суді першої інстанції. 
8. Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційні скарги захисника ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, просила скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року стосовно ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
9. Іншим учасникам судового провадження належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися.
Мотиви Суду
10. Згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
11. Відповідно до частин 1, 2 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК. Можливості скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.
12. Стаття 412 КПК визначає істотними такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
13. У касаційних скаргах захисник і потерпілий, крім іншого, посилаються на істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, захисник указує на те, що суд апеляційної інстанції не повідомив належним чином обвинуваченого про дату та час судового провадження, не з`ясував причин його неявки й розглянув справу без нього, чим позбавив обвинуваченого прав на захист, на виступ у судових дебатах і на надання останнього слова.Потерпілий зазначає, що його права також були істотно порушені через неповідомлення належним чином про дату, час і місце судового засідання, що згідно з п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК є безумовною підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
14. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
15. Наведені положення Конвенції відображено в ст. 7 КПК, згідно з якою зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, крім інших, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
16. За ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
17. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
18. За приписами ст. 42 КПК обвинувачений має право виступати в судових дебатах (п. 4 ч. 4 цієї статті). Водночас обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб (п. 1 ч. 7 цієї статті).
19. Згідно із ч. 3 ст. 56 КПК потерпілий під час судового провадження в будь-якій інстанції, серед іншого, має право бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; брати участь у судовому провадженні; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.
20. Як регламентовано ст. 135 КПК, особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі якщо особа подала письмову заяву про здійснення виклику в конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), то за наявності можливості така особа викликається шляхом надсилання їй текстових повідомлень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
21. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. У разі якщо особа подала письмову заяву на одержання повісток про виклик у конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), днем вручення повістки про виклик до суду є день отримання судом повідомлення про доставлення повістки про виклик до слідчого судді, суду на офіційну електронну адресу особи (ч. 1 ст. 136 КПК).
22. Частиною 3 ст. 396 КПК встановлено, що в разі якщо особа не бажає брати участь у апеляційному розгляді, вона зазначає це в апеляційній скарзі.
23. Положеннями ст. 405 КПК визначено основні засади здійснення апеляційного розгляду, відповідно до яких неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
24. При цьому суд апеляційної інстанції зобов`язаний ретельно перевірити не тільки те, чи були учасники провадження належно поінформовані про дату і час апеляційного розгляду, але й з`ясувати причини неприбуття цих учасників у судове засідання та вирішити питання про можливість продовження розгляду без учасників, які не з`явилися в судове засідання, або про відкладення судового розгляду, зокрема, в разі визнання поважними причин їх неприбуття.
25. Проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що згаданих вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд не дотримався, а викладені в касаційних скаргах доводи є небезпідставними.
26. Як видно з матеріалів кримінального провадження, адвокат ОСОБА_9 надала письмову згоду на одержання повісток про виклик до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 135 КПК (а. с. 184). Від інших учасників провадження жодних заяв щодо способу інформування про час і дату апеляційного розгляду не надходило.
27. У цих матеріалах містяться довідки про направлення судових повісток в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень учасників судового провадження, складені від імені головного консультанта суду 23 червня 2025 року о 12:06, із підписом цієї особи (а. с. 181-183). 
28. Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних щодо отримання обвинуваченим і потерпілим повідомлень про призначення апеляційного розгляду. 
29. У судове засідання суду апеляційної інстанції 08 липня 2025 року з`явилися прокурор і захисник ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_6 і потерпілий ОСОБА_8 не з`явилися, при цьому клопотань про здійснення апеляційного розгляду без їх участі не заявляли. Колегія суддів, вирішуючи питання про можливість проведення судового розгляду за відсутності, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_6 , заслухавши думку учасників провадження, порадившись на місці, ухвалила продовжити апеляційний розгляд за його відсутності з підстав того, що останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавав. Також суд поставив на обговорення учасників провадження питання про можливість продовження апеляційного розгляду за відсутності потерпілого, однак при цьому не з`ясував, чи був останній належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 187-189).
30. З огляду на те що захисник і потерпілий у доводах касаційних скарг заперечують факт повідомлення обвинуваченого і потерпілого про день, час та місце судового розгляду, а матеріали справи не містять підтвердження того, що таке повідомлення дійсно відбулося, колегія суддів Верховного Суду не має підстав для спростування відповідних доводів, тому не вважає обґрунтованим висновок апеляційного суду стосовно того, що повідомлення обвинуваченого та потерпілого за вказаних вище обставин є належним для позитивного вирішення питання про проведення апеляційного розгляду без участі останніх.
31. Зважаючи на викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції було здійснено за відсутності обвинуваченого та потерпілого, не повідомлених про дату, час і місце апеляційного перегляду згідно з вимогами процесуального закону. 
32. Указане невиконання судом апеляційної інстанції вимог ч. 4 ст. 405 КПК позбавило обвинуваченого й потерпілого можливості брати участь у судовому розгляді, зокрема, виступити в судових дебатах, які є важливою частиною судового процесу, де зазначені в ч. 1 ст. 364 КПК учасники судового провадження виступають з промовами з питань, що підлягають вирішенню судом під час постановлення судового рішення, та з метою обґрунтування і доведення переконливості власної процесуальної позиції.
33. Отже, апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, адже не вжив належних заходів для забезпечення можливості обвинуваченому та потерпілому брати участь і відстоювати в суді свою позицію, що згідно з приписами ст. 412 КПК є істотним. 
34. Зважаючи на допущене апеляційним судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касаційних скарг, які мають бути предметом перевірки апеляційного суду за правилами гл. 31 КПК під час нового апеляційного перегляду.
35. За таких обставин касаційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково, касаційна скарга потерпілого ОСОБА_8 - задоволенню в повному обсязі, а ухвала апеляційного суду - скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути наведене вище порушення та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення, яке б відповідало вимогам статей 370, 419 КПК.
Тому, керуючись статтями 433, 434, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року стосовно  ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3