Справа № 214/8274/25
3/214/106/26
П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., за участі: секретаря судового засідання – Авдєєва М.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Шемета І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянство – Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2025 о 08:31 год. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21102, р.н. НОМЕР_2 , рухаючись за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг,
вул. Вільної Ічкерії, 15, із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Від проходження огляду на виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.
В судовому засіданні, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Шемет І.О. просив закрити провадження у справі про притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, посилаючи на обґрунтування своєї позиції, викладеної в письмовому клопотанні про закриття провадження у справі. Так, захисник в клопотанні вказав, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення інкримінованого правопорушення та не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21102, р/н НОМЕР_2 , 09.08.2025 о 08 год. 31 хв., а саме: відеозапис руху автомобіля р/н НОМЕР_2 не містить відомостей про час, дату руху транспортного засобу, а інший відеозапис 475203 (час 08.34 год.) розпочинається з моменту спілкування ОСОБА_1 з патрульними поліції. Крім того, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродня блідість, не перевірялись у ОСОБА_1 , а отже, за відсутності доказів щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, були відсутні підстави для пропонування йому працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Також сторона захисту вважає, що відбулась провокація з боку працівників патрульної поліції стосовно ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду, враховуючи, що працівники поліції мали намір після медичного огляду в ПНД, доставити ОСОБА_1 до ТЦК, зважаючи на повідомлення останнього про наявні проблеми з військовим обліком. В свою чергу, жоден з відеозаписів подій не містить процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №417197 від 09.08.2025, оголошення його змісту та вручення його копії ОСОБА_1 . Також, захисник вважає, що відеозапис подій не є безперервним, враховуючи відсутність запису протягом 26 хв., що суперечить п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, а отже, такий доказ не відповідає вимогам достовірності. Крім того, відсутність підпису ОСОБА_1 у направленні на огляд водія до медичного закладу, свідчить про невручення цього направлення останньому, що свідчить про порушення встановленому законом порядку направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння. Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення рапорт працівника поліції не може вважатися об`єктивним доказом у справі, враховуючи, що автор його складання є суб`єкт владних повноважень. Також протокол про адміністративне правопорушення не містить запису про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, які і матеріали справи не містять протоколу про відсторонення останнього від керування транспортним засобом, або передачу його для керування інші особі, що ставить під сумнів обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Підсумовуючи свою позицію захисник вважає, що протокл про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, які викладені в ньому, не підтверджуються сукупністю доказів у справі, а отже є недостовірними.
Враховуючи участь під час судового розгляду справи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Шемета І.О., суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи дотримання прав на захист останнього під час судового розгляду. 
Суд, заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Шемета І.О., дослідивши наявні письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, доходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується наступними письмовими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №417197 від 09.08.2025, відповідно до змісту якого 09.08.2025 о 08:31 год. водій  ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21102, р.н. НОМЕР_2 , рухаючись за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, 15, із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Від проходження огляду на виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України. Правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратори
№475763, 475203.
- направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у медичному закладі від 09.08.2025, складеного у відношенні ОСОБА_1 , де зазначено, що за результатами огляду виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці;
- рапортом інспектора поліції від 09.08.2025, зміст якого узгоджується із змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №417197 від 09.08.2025;
- довідкою, відповідно до змісту якої слідує, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 ;
- карткою обліку адміністративного правопорушення від 09.08.2025;
- відеозаписом, який містить фіксацію обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №417197 від 09.08.2025.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів характеризується через законність джерела отримання доказів, тобто суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з п.п.2, 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Як убачається із запису відеорегістратора зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 21102, р.н. НОМЕР_2 (clip 0), яким, безсумніву, керував ОСОБА_1 , що останнім під час подальшого його спілкування з працівниками патрульної поліції не заперечувалось, якому було повідомлено про причини зупинки, серед яких було недотримання останнім ПДР, а саме: керування транспортним засобом із непристебнутим ременем безпеки та не надання переваги у русі пішоходу під час переходу ним проїзної частини (clip 3, час 8.47).
З подальшої розмови з працівниками патрульної поліції та зовнішнього огляду ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у визначеному законом порядку, на що ОСОБА_1 пояснив про не вживання ним наркотичних засобів та одразу погодився пройти запропонований огляд в закладі охорони здоров`я (clip 3, час 8.49), при цьому ОСОБА_1 попрохав по дорозі заїхати за місцем його робити для виконання трудового обов`язку, а саме, відкриття складу, де він працює, на що працівники патрульної поліції погодились.
В подальшому, ОСОБА_1 було доставлено до місця його роботи з метою виконання ним трудового обов`язку та подальшого слідування до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому останньому були роз`яснені його права (clip 5, 6), а також повідомлено про наслідки у разі ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі у виді активних дій, а саме, втечі від працівників патрульної поліції, на що ОСОБА_1 пояснив, що йому зрозумілі наслідки та запевнив, що він не має наміру втечі.
Після можливого виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків (clip 7, час 9.20), дійсно прозвучав сигнал повітряної тривоги, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вирішив прослідувати до бомбосховища з метою збереження життя та здоров`я (clip 7, час 9.20), при цьому усвідомлюючи наслідки протиправного ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у визначеному законом порядку. 
Після спливу значного проміжку часу та завершення повітряної тривоги, ОСОБА_1 не повернувся з бомбосховища до працівників патрульної поліції для подальшого слідування до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку (clip 7, 8), що судом розцінюється як активні дії ОСОБА_1 , тобто втеча від працівників патрульної поліції, як наслідок активна відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до вимог п.2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає відеозапис, відповідним п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, є чітким, послідовним, фактично повно відтворює весь перебіг подій, всіх відповідних учасників цих подій, як і їх дії. Підстав стверджувати, що цей доказ є недопустимим доказом у справі, судом не встановлено.
Отже, долучений до протоколу та оглянутий у судовому засіданні відеозапис в сукупності з іншими оглянутими судом письмовими доказами відображає події адміністративного правопорушенння та містить відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 ПДР України. З огляду на викладене суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за ознаками: відмова від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
В свою чергу, суд вважає необхідним зазначити, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючої ознаки цього правопорушення, зокрема керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на встановлення такого стану.
Відповідно до аналізу вищезазначених доказів встановлено, що у провину ОСОБА_1 ставиться відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто порушення 2.5 ПДР України.
При цьому суд вважає, що доводи захисника про те, що наявність словесної згоди ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного в закладі охорони здоров`я, не спростовують факту наявності у ОСОБА_1 очевидних ознак наркотичного сп`яніння, а саме: поведінки, що не відповідає обстановці, неприродної блідості, які очевидно були встановлені працівниками патрульної поліції при візуальному огляді ОСОБА_1 та його подальшій поведінці, враховуючи повідомлення останньому про наявність у нього неприродної блідості, що є підставами для вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Суд також критично сприймає позицію сторони захисту про наявність провокації з боку працівників патрульної поліції стосовно ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду, оскільки мався намір після медичного огляду в закладі охорони здоров`я на стан сп`яніння, доставити ОСОБА_1 до РТЦК, зважаючи на повідомлення останнього про наявні проблеми з військовим обліком, оскільки такі обставини не виключають наявність у ОСОБА_1 зазначених вище ознак наркотичного сп`яніння, та усвідомлення останнім наслідків ухилення від огляду на стан сп`яніння, про які йому було повідомлено працівниками поліції, а також відсутності доказів активних дій працівників поліції спрямованих саме на вчинення зазначених стороною захисту дій.
Вище приведений аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до обраної позиції захисту, оскільки зазначені доводи захисника, щодо відсутності події і складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивно нічим не підтверджується, враховуючи, що ОСОБА_1 перебував у свідомому придатному стані для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відсутність очевидних перешкод для проходження такого огляд у встановленому законом порядку на законну вимогу працівника патрульної поліції.
Такі посилання сторони захисту суд розцінює як обраний спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення ОСОБА_1 . 
Отже суд вважає, що всі інші доводи сторони захисту є формальними та не спростовують висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд вважає, що при встановлених ним обставинах матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (з внесеними змінами).
Вищезазначені докази зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 вказаного вище адміністративного правопорушення та його вину, тому суд бере їх за основу при постановленні судового рішення.
У справі «Проніна проти України», № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання в доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» як цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Обираючи вид стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, суд враховує особу
ОСОБА_1 , його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так й інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.
Також, відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст.283, 284, ч.ч.1, 2, 3 ст.294, ч.1 ст.303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. 
Згідно зі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя О.І. Євтушенко