Справа 688/4081/25 
№ 2/688/487/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

30 квітня 2026 року          м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Стаднічук Н. Л., 
з участю секретаря судового засідання Березюк Н. А., 
представника позивача Руденка Д. В.
представника відповідача Янцеловського М. Ф.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП,
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
04.09.2025 позивач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Руденка Д. В. звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 95312,58 грн матеріальної шкоди та 15000 грн моральної шкоди, а всього 110312,58 грн. 
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 березня 2025 року о 12:20 по Старокостянтинівському шосе в м. Шепетівці Хмельницької області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Opel Combo» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Jetta» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , врезультаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Учасники дорожньо-транспортної пригоди скористались правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до частини 2 статті 31 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_2 визнала вину у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку судового експерта від 25.04.2025 № 522 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen станом на 20.04.2025 складає 213943,21 грн з ПДВ; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Volkswagen, станом на 20.04.2025 складає 101168,12 грн з ПДВ. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечена в АТ «СГ «ТАС» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 5430747 від 09.12.2024 зі строком дії з 26.12.2024 по 25.12.2025, відповідно до якого сторонами встановлена франшиза в розмірі 1600,00 грн. Відповідальність АТ «СГ «ТАС» перед ОСОБА_1 щодо виплати відшкодування становить 101168,12-1600,00 (франшиза)=99568,12 грн. Проте розмір страхового відшкодування з боку АТ СГ «ТАС» не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen». Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen у зв`язку з його пошкодженням з вини ОСОБА_2 перевищує суму страхового відшкодування, обов`язок щодо відшкодування різниці між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту покладається саме на завдавача шкоди та підлягає відшкодуванню на користь потерпілого. Різниця між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту складає 114375,09 грн (213943,21 грн (вартість відновлювального ремонту) – 99568,12 грн (сума страхового відшкодування). Між тим, доказом, на підставі чого розраховується розмір матеріального збитку, є висновок судового експерта від 25.04.2025 № 522, тому ОСОБА_2 не зобов`язана відшкодовувати ОСОБА_1 податок на додану вартість. Таким чином, ОСОБА_2 зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 95312,58 грн, що становить різницю між зобов`язанням АТ «СГ «ТАС» (приватне) щодо виплати страхового відшкодування на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 2430747 від 09.12.2024 та вартістю відновлювального ремонту з вирахуванням податку на додану вартість (114375,09грн/1.2*0.2=19062,51 грн (ПДВ)). Діями відповідачці ОСОБА_1 заподіяна також моральна шкода, завдана протиправною поведінкою ОСОБА_2 , що поклало на нього додаткове фізичне та моральне навантаження: пошук транспорту для вільного пересування його та його сім`ї з метою належного та своєчасного забезпечення своїх потреб, пошуку кваліфікованих осіб для захисту/відновлення його порушених прав, пошуку запчастин на транспортний засіб та кваліфікованих осіб для його відновлення, що призвело до душевних переживань та пошуку додаткових незапланованих фінансових витрат. Моральну шкоду оцінює в 15000,00 грн. 
2. Рух справи
Ухвалою суду від 6 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 9 грудня 2025 року витребувано в АТ «СГ «ТАС» страхову справу, заведену за фактом ДТП, яке сталося 20.04.2025 о 12:20 по Старокостянтинівському шосе в м. Шепетівці Хмельницької області.
10 лютого 2026 з АТ «СГ «ТАС» надійшла копія страхової справи за фактом ДТП яке мало місце 20.04.2025.
Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 
3. Аргументи учасників справи
25.11.2025 представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 суму франшизи в розмірі 1600,00 грн та 2000,00 грн моральної шкоди. Вказав, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, тобто розміром оціненої шкоди. АТ «СГ «ТАСС» могло здійснити виплату страхового відшкодування у повному обсязі, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц сформульовано висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах стразового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. . З поданих позивачем доказів вбачається, що сума страхового відшкодування АТ «СГ «ТАС» згідно звіту № 145/25 від 02.06.2026 на суму 91521,15 була узгоджена з позивачем. Необхідності проведення додаткового експертного дослідження у позивача не було, тим більше що наданий до позову висновок експертного дослідження не може бути підтвердженням розміру завданої шкоди, враховуючи наявність вже проведеного визначення такого розміру також за заявою позивача до АТ «СГ « ТАС». АТ «СГ «ТАС» могло здійснити виплату страхового відшкодування у повному обсязі, тоді як часткове відшкодування було узгоджене з позивачем, який у позовній заяві не доведено підстав для стягнення різниці у сумі відшкодування, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Водночас, розмір франшизи складає 1600,00грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Позивач не довів заявлений розмір майнової шкоди, враховуючи раніше визначений страховою компанією розмір майнової шкоди на підставі висновку експертного дослідження, складеного за його ж заявою. Також, позивач вказує що належний йому транспортний засіб повсякденно використовується ним в особистих потребах та потребах сім`ї та неможливість його використання негативно вплинули на життя позивача. При компенсації моральної шкоди необхідно керуватися вимогами розумності і справедливості, нормами статтей 12, 13 ЦПК України, тоді як, обґрунтовуючи заявлену суму, позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди саме у такому розмірі. Відшкодування моральної шкоди не може бути способом збагачення або проявом помсти з боку потерпілої особи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав.
Відповідачка ОСОБА_2  в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 
Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав частково та підтримав позицію, зазначену ним у відзиві на позовну заяву. 
4. Фактичні обставини, встановлені судом
ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Jetta д. р. н. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6546 26.08.2021. 
За повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 20.04.2025 о 12:20 в м. Шепетівка по Старокостянтинівському шосе, 18 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Оpel Combo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ДТП сталася з вини водія Оpel Combo. 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Оpel Combo, д. н. з. НОМЕР_1 , застрахована в АТ «СС «ТАС» відповідно до страхового полісу № АТ/5430747. За вказаним полісом страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 160000 грн, розмір франшизи – 1600 грн. 
За повідомленням ПАТ «Страхова група ТАС» № 12231/9125/ТС від 12.06.2025 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно зі звітом № 145/25 від 02.06.2025 ДП «Експерт Сервіс Авто» без ПДВ на запчастини становить 91521,15 грн, належна сума страхового відшкодування ОСОБА_1 становить 89921,15 грн (91521,15 грн – 1600 грн = 89921,15грн).
Згідно з висновком судового експерта Кізіми Р. Л. № 522 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП від 25 квітня 2025 року вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Jetta реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 21.04.2025, станом на 20.04.2025 складає 213943,21 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Volkswagen Jetta реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 21.04.2025, станом на 20.04.2025 складає 101168,12 грн з ПДВ на складові частини і матеріали.
5. Норми права, які застосував суд
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частинами першою та третьою першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 
Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Частиною 1 статті 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 14 Закону розміри страхових сум за внутрішніми договорами страхування встановлюються за шкоду, заподіяну: 
1) життю та здоров`ю потерпілих осіб, - у розмірі, еквівалентному не менше 1,3 мільйона євро на одну потерпілу фізичну особу, та у розмірі, еквівалентному не менше 6,45 мільйона євро на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб;
2) майну потерпілих осіб, - у розмірі, еквівалентному не менше 1,3 мільйона євро на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
За змістом пункту 1 частини першої статті 26 Закону у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи. 
Страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із:
1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьоюцієї статті;
2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України;
3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати (частина перша статті 27 Закону). 
Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. 
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
У статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (пункт 36.6 статті 36 Закону).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц Верховний Суд сформував правовий висновок, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.
В постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування, та дійшла правового висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Отже, Верховний Суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Згыдно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
6. Висновки суду
Під час судового розгляду судом було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.04.2025 з вини водія транспортного засобу Opel д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було спричинено майнової шкоди в сумі 101168,12 грн в зв`язку з пошкодженням його автомобіля Volkswagen Jetta, д. н. з НОМЕР_2 , відповідно до висновку експерта ФОП ОСОБА_8 № 522. 
Відповідальність власника транспортного засобу Opel д. н. з. НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС» на підставі поліса № АТ/5430747, яким передбачено ліміт страхового відшкодування у 160000 грн, розмір франшизи 1600 грн.
Відтак, саме АТ «СГ «ТАС» є належним відповідачем у справі за позовом про відшкодування майнової шкоди, що не перевищує ліміт відповідальності страховика. 
Оскільки позов пред`явлено позивачем до неналежного відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що розмір майнової шкоди має визначатися як різниця між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача, оскільки позивач не надав суду доказів реального здійснення ним відновлювального ремонту та його вартості.
Оскільки франшиза – це розмір збитків, що не відшкодовується страховиком, суд дійшов висновку, що розмір франшизи в сумі 1600 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. 
Враховуючи, що в зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля позивачу було спричинено моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав в зв`язку з неправомірною поведінкою ОСОБА_2 , необхідності пошуку іншого транспортного засобу для пересування, суд вважає необхідним частково задовольнити позовну вимогу та стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 5000 грн. 
Доказів пошуку позивачем запчастин на транспортний засіб та кваліфікованих осіб для його відновлення позивачем суду не надано, а тому в іншій частині позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. 
7. Розподіл судових витрат
Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн згідно з квитанцією № YR7M-B2U9-Q61E від 03.09.2025, а також понесено витрати на залучення експерта в сумі 6500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1.125677425.1. 
В зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі  71,46 грн (1211,20 х 5,9%) та витрати на залучення експерта в сумі 383,50 грн (6500,00 грн х 5,9%).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Згідно положень статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справи публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. 
Правову допомогу позивачу надавало Адвокатське об`єднання «РО ЛЕКС» на підставі договору про надання правової допомоги № 21/04-2025 від 21.04.2025. 
Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 21/04-2025 від 21 квітня 2025 року визначено, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити АО «РО ЛЕКС» за виконану роботу/юридичні послуги гонорар з розрахунку 2000 грн за годину роботи адвоката Адвокатського об`єднання, 3000 грн – за одне судове засідання незалежно від його тривалості, але не менше 20000 грн. 
Після надання правової допомоги /послуг Адвокатське об`єднання складає акт прийняття-передачі послуг з визначенням розміру гонорару. 
За розрахунком (орієнтовний) наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 21 квітня 2025 року №21/04-2025 від 09.09.2025 заступника голови Д. В. Руденко позивачу надано наступні послуги: надання юридичної консультації – 0,5 год. – 1000 грн, ознайомлення з доказами наданими клієнтом – 1 год. – 2000,00 грн, позовної заяви з додатками та подання їх до суду – 6 год – 12000,00 грн, участь у судових засіданнях 3 засідання – 9000,00грн. Загальна сума винагороди становить 24000 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 визначено, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", «Баришевський проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України»). 
Суд вважає, що зазначений адвокатом Руденком Д. В. розмір витрат на правову допомогу у 24000,00 грн є завищеним, не підтверджений актом прийняття-передачі виконаних робіт та не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт.
За таких обставин, суд вважає необхідним зменшити витрат на правову допомогу та визначити їх в сумі 10000 грн, що буде розумним, справедливим та співмірним із складністю справи. 
Враховуючи часткове задоволення позову з відповідачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 590,00 грн (10000 грн х 5,9%). 
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12,13, 141, 258, 265, 268, 274 ЦПК, суд 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) майнову шкоду в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн та моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.
В задоволенні іншої частини позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в сумі 71,46 грн, витрати на залучення експерта в сумі 383,50 грн та витрати на правову допомогу в сумі 450,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук