25.05.2026 Провадження по справі № 2-др/940/7/26 
Справа № 940/1436/25

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Іменем України

25 травня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Винокурова Олександра Вікторовича про розподіл судових витрат в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» про стягнення грошових коштів,

встановив:

08.05.2026 представник відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвокат Винокуров О.В. надіслав до Тетіївського районного суду Київської області заяву, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг Компані» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 50568 гривень 38 копійок.
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 05.05.2026 в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» про стягнення грошових коштів, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» про стягнення грошових коштів - задоволено частково.Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 732040 гривень 00 копійок та частково понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 7320 гривень 30 копійок. 
У поданому зустрічному позові представником позивачки адвокатом Винокуровим О.В. визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 70000,00 грн та зроблено заяву щодо подання до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів розміру судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
З огляду на ціну зустрічного позову - 915677,08 грн. та розмір задоволених судом позовних вимог - 732040,00 грн., що становить 79,95 %, представник відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвокат Винокуров О.В. просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» розмір судових витрат пропорційний розміру задоволених позовних вимог, а саме 50568,38 грн. Вказаний розмір судових витрат, адвокат Винокуров О.В. вважає таким, що відповідає критерію розумності та є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (обсягом та часом, витраченим на виконаних робіт/наданих послуг). 
25.05.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» Калашнюк С.А. надіслав до суду заперечення, в якому просить у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Винокурова О.В. про розподіл судових витрат відмовити, вказуючи, що сума витрат заявника на професійну правничу допомогу не відповідає вимогам пропорційності та співмірності наданої представником правової допомоги, є необґрунтованою, а також не надано доказів підтвердження понесення таких витрат. 
У судове засідання представник ОСОБА_1 – адвокат Винокуров О.В. не прибув, у заяві просить здійснювати розгляд заяви за його відсутності.
Інші учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином. 
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Дослідивши матеріали справи та заяви, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги № 290-25 ЦС від 14.08.2025, укладений між адвокатом Винокуровим О.В. та ОСОБА_1 ; додаткову угоду від 06.05.2026 до договору про надання правничої допомоги № 290-25 ЦС від 14.08.2025; розрахунок робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 06.05.2026; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. 
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Крім того, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Також, у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас, суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також, у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Отже, беручи до уваги положення ЄСПЛ, висновки Верховного Суду, проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом Винокуровим О.В. відповідачці за первісним позовом (позивачці за зустрічним позовом) Афенді А.О. юридичних послуг та виконаних робіт у зазначеній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представниками процесуальних документів, ціну позову, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, на переконання суду, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50568,38 гривень є завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності їхнього розміру з огляду на обставини справи. 
Відтак, з огляду на викладене, враховуючи доводи сторін, зважаючи на критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи характер виконаної роботи, складність та категорію справи, суд дійшов висновку, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 12000,00 гривень, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» на користь ОСОБА_1 .
З огляду на зазначене, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Винокурова О.В. про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд 

вирішив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Винокурова Олександра Вікторовича про розподіл судових витрат в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані» про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Лізинг-Компані», код ЄДРПОУ 41630451, адреса: вул. Павла Усенка, буд. 8, офіс 5, м. Київ, 02105, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Дата складення повного додаткового рішення суду: 28 травня 2026 року. 

Суддя           С.В.МАНДЗЮК