Номер провадження 2/754/2473/26
Справа №754/16895/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

04 травня 2026 року Деснянський районний суд м.Києва в складі: 
головуючого судді Скрипки О.І.
при секретарі Моторенко К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «ДІДЖИ Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договорів, за умовами якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000,00 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
13.09.2021 року відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. Згідно з Договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 26 529,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6512,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 20 017,49 грн.
Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора, досудову вимогу про сплату заборгованості залишив без реагування, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 10.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
02.12.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, у даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що кредитний договір та додатки до нього не містять електронного цифрового підпису позичальника, що фактично не підтверджує і погодження умов кредитування між сторонами, а розрахунок заборгованості, наданий суду не, відповідає ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік", не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані в позовній заяві, також не відображає інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких проплат за кредитним договором. Крім того, відсутні первинні бухгалтерські документи щодо надання та отримання відповідачем кредиту в розмірі 8000,00 грн. 
Представник відповідача зауважила, що нарахування процентів (відсотків) за кредитом після закінчення погодженого строку кредитування не передбачено чинним законодавством. Крім того, відповідач є військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі, а тому кредитор не мав права нараховувати проценти. 
Посилаючись на викладене, а також на відсутність належних доказів прав вимоги та не підтвердження у позивача права на стягнення заборгованості, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
12.12.2025 року до суду надійшла відповідь представника позивача Хуртіної С.О на відзив представника відповідача. У даній відповіді представник позивача зазначає про правомірність заявлених вимог та достатність наданих позивачем доказів, в той час, як стороною відповідача належними доказами позовні вимоги не спростовано. 
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 02.03.2026 року витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, що становить банківську таємницю.
04.05.2026 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача Тальчук П.І. по справі, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву. 
В судове засідання представник позивача не з`явилась, у відповіді на відзив просить розглядати справу в її відсутність.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив. 
Враховуючи обставини справи, достатність часу для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 3744509, за п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 15 днів надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 8000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін до 12.06.2021 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з п.1.5 договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуваннм та повернення кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520,00 грн. в грошовому виразі та 4 659 452,00 відсотки річних в процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15 200,00 грн.
Також, згідно п.1.5.2. сторони погодили розмір процентів за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано копію платіжного доручення № 47370467 від 28.05.2021 року на суму 8000,00 грн., в якому зазначено отримувачем ОСОБА_1 , платіжна картка отримувача 537541ХХХХХХ2198.
Крім того, факт зарахування вказаної суми на картковий рахунок відповідача підтверджено листом АТ «Універсал Банк» та випискою з банківського рахунку відповідача, з яких вбачається зарахування 28.05.2021 року на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 суми в розмірі 8000,00 грн. Крім того, вказаним листом підтверджено, що номер телефону, вказаний у кредитному договорі НОМЕР_2 , є фінансовим номером телефону відповідача.
Відповідно до даних відомості про щоденні нарахування та погашення, складеного ТОВ «Мілоан» за період з 28.05.2021 року по 17.08.2021 року, та розрахунку позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит, у відповідача наявна заборгованість в розмірі 26 529,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6512,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 20 017,49 грн. 
Також, з даної відомості вбачається, що відповідачем частково виконувались свої зобов`язання за кредитним договором, а саме: 13.06.2021 року - сплата простроченого тіла кредиту в розмірі 1080,00 грн., плата прострочених процентів по кредиту в розмірі 3400,00 грн., сплата простроченої комісії за оформлення кредиту в розмірі 1520,00 грн.; 16.06.2021 року - сплата тіла кредиту в розмірі 207,00 грн., сплата комісії за пролонгацію в розмірі 207,00 грн., сплата процентів по кредиту в розмірі 103,00 грн.; 19.09.2026 року - сплата тіла кредиту в розмірі 201,00 грн., сплата комісії за пролонгацію в розмірі 201,00 грн., сплата процентів по кредиту в розмірі 143,00 грн.
Також судом встановлено, що відповідно до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як фактором, та ТОВ «Мілоан», як клієнтом, клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.
Згідно з даних Витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 23.06.2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3744509 від 28.05.2021 року на суму заборгованості в розмірі 26529,49 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6512,00 грн; заборгованість за відсотками становить 20 017,49 грн.
Також суду надані копії платіжних інструкції на підтвердження сплати коштів за відступлення права вимоги.
Відповідач повідомлявся про необхідність погашення кредитної заборгованості відповідно до досудової вимоги від 25.07.2025 року.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд керується наступними нормами права.
Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. 
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.
З наданих доказів вбачається, що під час укладення кредитного договору № 3744509 від 28.05.2021 року сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.
Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 не укладав з ТОВ «Мілоан» вказаного вище кредитного договору.
Крім того, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача в поясненнях на те, що відсутні докази укладення кредитного договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), використані неправомірно для укладення кредитних договорів від його імені, ним до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. Також, відсутні докази того, що вказаний у кредитному договорі номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор, не належить відповідачу. Натомість, листом АТ «Універсал Банк» підтверджено, що номер телефону відповідача, вказаний у кредитному договорі, є його фінансовим номером телефону. 
Крім того, на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів позивачем надано суду відповідне платіжне доручення, а також даний факт підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 10.04.2026 року № БТ/Е-13257, наданому на виконання ухвали про витребування доказів, а також випискою з банківського рахунку відповідача. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено його позовні вимоги, в тому час, як стороною відповідача жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог не надано. 
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за кредитним договором, проте не виконував у повному обсязі взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, кошти в повному обсязі не повернув. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано).
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно даних про щоденні нарахування відповідачем частково виконувались його зобов`язання за кредитним договором, а саме проведено ряд платежів: 13.06.2021 року - сплата простроченого тіла кредиту в розмірі 1080,00 грн., плата прострочених процентів по кредиту в розмірі 3400,00 грн., сплата простроченої комісії за оформлення кредиту в розмірі 1520,00 грн.; 16.06.2021 року - сплата тіла кредиту в розмірі 207,00 грн., сплата комісії за пролонгацію в розмірі 207,00 грн., сплата процентів по кредиту в розмірі 103,00 грн.; 19.09.2026 року - сплата тіла кредиту в розмірі 201,00 грн., сплата комісії за пролонгацію в розмірі 201,00 грн., сплата процентів по кредиту в розмірі 143,00 грн.
Таким чином, сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, які свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні права та обов`язки.
Також, суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за кредитним договором у визначеному первісним кредитором розмірі (тобто після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування не здійснювалися). 
Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а доказів визнання недійсним вказаного вище договору відступлення прав вимоги №07Т від 13.09.2021 року, як і доказів того, що його дійсність оскаржується у судовому порядку стороною відповідача суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення такого договору.
Таким чином, оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, то у неї утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6512,00 грн.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів, то суд дійшов наступних висновків. 
За умовами договору про споживчий кредит № 3744509 від 28.05.2021 року сторони погодили строк кредитування - 15 днів до 12.06.2021 року, а також визначили розмір процентів за вказаний період в сумі 3000,00 грн.
Крім того, пунктом 2.3 договору встановлено порядок пролонгації строку кредитування, за умовами якого пролонгація не може перевищувати 60 днів, а також визначено розмір ставок комісії за пролонгацію залежно від кількості днів пролонгації.
Так, вдповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору.
Згідно даних про щоденні нарахування, відповідачем 16.06.2021 року було сплачено 207,00 грн. за пролонгацію кредитування на 3 дні та 19.06.2021 року в розмірі 201,00 грн. за пролонгацію кредитування на 3 дні.
Таким чином, строк кредитування закінчився 22.06.2021 року. 
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.
Проте, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувалися кредитором і після визначеного сторонами строку кредитування та після пролонгації, тобто після 22.06.2021 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду про стягнення суми процентів, нарахованих після спливу визначеного договором строку кредитування, в той час, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом з 22.06.2021 року припинено.
Враховуючи те, що умовами кредитного договору не було передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір заборгованості, що становить в загальному розмірі 8305,89 грн, та складається з тіла кредиту в розмірі 6512,00 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 1793,89 грн., в зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У задоволенні вимог про стягнення процентів в розмірі 18 233,60 грн. за 56 днів за період з 23.06.2021 року по 17.08.2021 року належить відмовити.
При цьому судом відхиляється посилання представника відповідача на незаконність нарахування процентів, оскільки відповідач є військовослужбовцем.
Так, у пункті 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Як вбачається з наданої до суду довідки Військової частини НОМЕР_3 від 04.10.2025 року № 4469/69, відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України за мобілізацією з 14.09.2025 року.
В той же час, кредитний договір було укладено відповідачем 28.05.2021 року, проценти нараховані за період з 28.05.2021 року по 22.06.2021 року.
Враховуючи зміст вищенаведеної норми, суд приходить до висновку про безпідставність заперечень відповідача в цій частині, оскільки як укладення кредитного договору, так і нарахування процентів здійснено за 4 роки до вступу відповідача до лав ЗСУ, а тому вищевказані положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в даному випадку на відповідача не поширюються.
Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики та процентів, нарахованих в межах строку дії договору позики, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 8 305,89 грн., а відтак позов в цій необхідно задовольнити, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Інші доводи сторін, викладені у відзиві та у відповіді на відзив, на висновку суду не вливають і підстав для задоволення чи відмови у позові у повному обсязі не дають. 
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2422,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові ивтрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 758,41 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 247, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3744509 від 28 травня 2021 року в розмірі 8 305,89 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 758,41 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, адреса: м.Київ, вул.Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: