СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15505/25
пр. № 2/759/1362/26
23 квітня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді П`ятничук І.В.,
при секретарі судового засідання Кульбовської В.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Самчука А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ІМПЕРІЯ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 11.07.2025 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ІМПЕРІЯ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яким з врахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просить стягнути з ТОВ «ТРАНС-ІМПЕРІЯ» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2025 року у справі № 759/12703/22 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки та додатковим покаранням у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк на 2 роки. 
Вказаним вироком суду встановлено, що 12.07.2022 приблизно в 13 год. 09 хв., ОСОБА_3 , працюючи на посаді водія в ТзОВ «Транс-Імперія» та керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «Scania R420» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schwarzmuller», д.р.н. НОМЕР_2 , нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху України, усвідомлюючи, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити попереду, в межах своєї смуги, транспортні засоби, які перебували в нерухомому стані та вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, внаслідок чого, навпроти зупинки громадського транспорту «Катеринівка» по Брест-Литовському шосе у м. Києві здійснив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною нерухомого автомобіля марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_3 , який внаслідок зіткнення по інерції розпочав рух уперед та здійснив зіткнення своєю передньою частиною із задньою частиною нерухомого автомобіля марки «Opel Vectra», д.р.н. НОМЕР_4 , який в свою чергу, по інерції, внаслідок зіткнення, розпочав рух уперед та передньою частиною контактував із задньою частиною нерухомого автомобіля марки «КІА Ceed», д.р.н. НОМЕР_5 , який в свою чергу, внаслідок зіткнення, розпочав рух уперед та контактував із задньої лівою частиною нерухомого автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_6 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 та його пасажиру ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження, з якими їх було госпіталізовано до КНП «КМКЛ №17».
Крім того, в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження ОСОБА_2 яка перебувала в якості пасажира «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_3 .
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Scania R420» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schwarzmuller», д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом страхування № 204437158, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 260000,00 грн. 
Зазначила, що ОСОБА_3 під час скоєння ДТП виконував свої трудові обов`язки на посаді водія в ТОВ «ТРАНС-ІМПЕРІЯ».
В результаті ДТП позивачу було завдано моральної шкоди, внаслідок протиправних дій засудженого ОСОБА_3 , спричинених тілесних ушкоджень які безспірно супроводжувались болем та значними фізичними і психологічними стражданнями, що потягло за собою тривале лікування, необхідність докладання додаткових зусиль для організації її життя, яку вона оцінює у розмірі 300000,00 грн.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2025 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.
В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ТРАНС-ІМПЕРІЯ» просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві.
В судове засідання представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, якою просить розгляд справи провести за відсутності представника страхової компанії.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
З досліджених судом письмових доказів, наявних в матеріалах справи судом встановлено наступні факти.
Судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2025 року у справі № 759/12703/22 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки та додатковим покаранням у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк на 2 роки. 
Вказаним вироком суду встановлено, що 12.07.2022 приблизно в 13 год. 09 хв., ОСОБА_3 , працюючи на посаді водія в ТзОВ «Транс-Імперія» та керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «Scania R420» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schwarzmuller», д.р.н. НОМЕР_2 , нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху України, усвідомлюючи, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити попереду, в межах своєї смуги, транспортні засоби, які перебували в нерухомому стані та вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, внаслідок чого, навпроти зупинки громадського транспорту «Катеринівка» по Брест-Литовському шосе у м. Києві здійснив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною нерухомого автомобіля марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_3 , який внаслідок зіткнення по інерції розпочав рух уперед та здійснив зіткнення своєю передньою частиною із задньою частиною нерухомого автомобіля марки «Opel Vectra», д.р.н. НОМЕР_4 , який в свою чергу, по інерції, внаслідок зіткнення, розпочав рух уперед та передньою частиною контактував із задньою частиною нерухомого автомобіля марки «КІА Ceed», д.р.н. НОМЕР_5 , який в свою чергу, внаслідок зіткнення, розпочав рух уперед та контактував із задньої лівою частиною нерухомого автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_6 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 та його пасажиру ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження, з якими їх було госпіталізовано до КНП «КМКЛ №17».
Крім того, в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження ОСОБА_2 яка перебувала в якості пасажира «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_3 .
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Scania R420» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schwarzmuller», д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом страхування № 204437158, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 260000,00 грн. 
07.07.2025 року адвокат Натальчук В.В. яка діяв в інтересах ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно положення ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вирок у справі, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнятий, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вина ОСОБА_3 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої травмовано ОСОБА_2 доведена.
Відповідно до наказу № 28 від 10.09.2020 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду водія - експедитора ТОВ «ТРАНС-ІМПЕРІЯ» з 11.09.2020 року із укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 у справі справа №216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Так, статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що керуючись положеннями статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20.
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Як вказував позивач, останній завдано моральної шкоди, внаслідок протиправних дій засудженого ОСОБА_3 , спричинених тілесних ушкоджень які безспірно супроводжувались болем та значними фізичними і психологічними стражданнями, що потягло за собою тривале лікування, необхідність докладання додаткових зусиль для організації її життя.
Оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтував стягнення моральної шкоди, враховуючи ступінь понесених моральних страждань та переживань, спричинених тілесних ушкоджень, суд вважає, можливим стягнути на відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн. Зазначена сума є належним розміром компенсації моральних страждань позивачки та не виконуватиме функцію збагачення за рахунок відповідача.
На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».
Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір № 0101/0822 про надання послуг адвоката в кримінальному провадженні від 01.08.2022 року, акт № 01 приймання-передачі наданих послуг за період з 01.07.2025 року по 16.07.2025 року, рахунок № 01 від 16.07.2025 року, платіжну інструкцію від 16.07.2025 року, акт № 02 приймання-передачі наданих послуг за період з 17.07.2025 року по 01.12.2025 року, рахунок № 02 від 01.12.2025 року, платіжну інструкцію від 02.12.2025 року, акт № 03 приймання-передачі наданих послуг за період з 02.12.2025 року по 17.12.2025 року, рахунок № 03 від 17.12.2025 року, платіжну інструкцію від 20.12.2025 року, акт № 04 приймання-передачі наданих послуг за період з 18.12.2025 року по 31.03.2026 року, рахунок № 04 від 31.03.2026 року, платіжну інструкцію від 02.04.2026 року, акт № 05 приймання-передачі наданих послуг за період з 01.04.2026 року по 13.04.2026 року, рахунок № 05 від 13.04.2026 року, платіжну інструкцію від 15.04.2026 року.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Дослідивши надані стороною позивача докази на понесення нею судових витрат на правничу допомогу, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ТРАНС-ІМПЕРІЯ» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-83, 133,141,209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ІМПЕРІЯ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ІМПЕРІЯ» ( код ЄДРПОУ 32872217, юридична адреса: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, 139) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 100000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., а всього 121211 (сто двадцять одну тисячі двісті одинадцять) грн. 20 коп.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук