КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №759/26908/24	Головуючий у І інстанції: Проскурня О.І.	
Провадження №33/824/2685/2026		
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сікачова С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києвавід 20 січня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Святошинського районного суду міста Києвавід 20 січня 2025 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Не погоджуючись з даним рішенням судді,захисник Сікачов С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять належних доказів повторності вчинення правопорушення. Із самої постанови вбачається, що суд послався лише на «довідку з бази «Армор» про попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. При цьому, в матеріали справи немістять належної копії попередньої постанови серії ЕНА №3361402 від 28.10.2024 з даними, які дозволяють перевірити її існування, набрання нею законної сили, можливе оскарження та інші істотні обставини.
Також захисник звертає увагу, що ОСОБА_1 є військовим, бойовим офіцером. Разом із апеляційною скаргою захисник надав довідку 1-ї бригади оперативного призначення НГУ, військова частина НОМЕР_1 від 03.12.2024 №163, згідно якої ОСОБА_1 дійсно викликався 30.11.2024 о 15:00 до ВМ№2 м. Ірпінь у зв`язку зі службовою необхідністю, а саме для заміни дробового наряду. 
Поряд з цимстверджує, що керування транспортним засобом було безпосередньо пов`язане з виконанням службового обов`язку. В даній ситуації ОСОБА_1 перебував у стані вибору між невиконанням наказу, з можливими наслідками, передбаченими ст.402 КК України, та формальним порушенням правил дорожнього руху. За таких умов дана ситуація відповідає ознакам крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність.
За наслідками апеляційного розглядупросить апеляційну скаргу задовольнити, постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2025 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, закрити.
Разом із апеляційною скаргою захисник Сікачов С.Ю. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд даної справи і не знав про наявність оскаржуваної постанови. Коли він намагався повернути своє водійське посвідчення, поліцейські його повідомили, що у їх базі відносно ОСОБА_1 також є відомості про постанову у справі про адміністративне правопорушення за ст.126 КУпАП. Тому 30.03.2026 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про отримання копії постанови та її отримав, що підтверджується відміткою про отримання.
Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження, оскільки обставини, на які посилається апелянт, підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи. 
З цих підстав суд задовольняє клопотання захисника Сікачова С.Ю. та поновлює строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2025 року.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисникаСікачова С.Ю. на підтримку поданоїапеляційної скарги,проаналізувавши доводи апеляційної скарги,суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він30.11.2024 о 15 год. 33 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_2 м. Києві по вул. Кільцева дорога,, не маючи права керування даним транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, оцінених на предмет їх належності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до частини 5 статті 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ним без зауважень та застережень, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. 
Також до протоколу додана постановапро накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, серії ЕНА №3361402 від 28.10.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.
Посилання захисника на відсутність належного доказу кваліфікації дій ОСОБА_1 по ч.5 ст.126 КУпАП за ознакою повторності є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП кваліфікуючою ознакою складу адміністративного правопорушення є повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами 2-4 ст.126 КУпАП.
Для підтвердження повторності достатнім є встановлення факту попереднього притягнення особи до адміністративної відповідальності за відповідною статтею та набрання постановою законної сили.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дослідив відомості з інформаційної підсистеми «Армор», відповідно до яких ОСОБА_1 28.10.2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, тобто менш ніж за рік до вчинення нового правопорушення.
Сам по собі факт відсутності у матеріалах справи копії попередньої постанови не свідчить про недоведеність повторності, оскільки дані інформаційної системи Національної поліції є офіційними відомостями, які містять інформацію про факт притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Разом із цим, доказів того, що постанова від 28.10.2024 року є нечинною, оскаржена в установленому законом порядку та не набрала законної сили, матеріали справи не містять.
У своїй апеляційні скарзі захисник також стверджує, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки виконував наказ свого командира, а саме їхав до військової частини для заміни добового чергування.
Суд вважає необґрунтованими такі доводи захисника Сікачова С.Ю. про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його адміністративну відповідальність, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У своїй апеляційній скарзі захисник Сікачов С.Ю. зазначає, що ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо, оскільки викликався 30.11.2024 року о 15:00 до ВМ№2 м. Ірпінь з зв`язку із службовою необхідністю, а саме для заміни добового наряду.
Проте жодних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, не маючи права керування даним транспортним засобом, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала правам і свободам громадян, правам власності, і ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами, тобто в стані крайньої необхідності, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
У зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування, щодо нього правомірно, у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП.
З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Сікачова С.Ю. та закриття провадження суд апеляційної інстанції не вбачає.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Сікачова С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Святошинського районного суду міста Києвавід 20 січня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 8000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 5років, - залишити без змін, аапеляційну скаргу захисника Сікачова С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз