308/7548/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла із віпс Гута, ВПС ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 місце роботи, посада військовослужбовець В/ НОМЕР_1 , курсант, за ч.1 ст. 204-1 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №004502Е від 16 травня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 16.05.2026 о 14:55, прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 241 прикордонного знаку 5100 м. до державного кордону на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (околиця села Невицьке, Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної смуги виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, з України в Словацьку Республіку, поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон, в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 1 КУпАП.
ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, інформація щодо розгляду справи розміщена на веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712, згідно протоколу про адміністративне правопорушення йому відомо що розгляд справи буде відбуватися в Ужгородському міськрайонному суді. Згідно долученої заяви до матеріалів справи, просить розглядати справу у його відсутності; електронна повістка у вигляді смс повідомлення доставлена в мобільному додатку Viber на його мобільний номер телефону. 
Зважаючи на викладені обставини, враховуючи, що правопорушник до суду повторно не з`явилася, сповіщалася про час і місце розгляду справи належним чином, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). 
Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.
У зв`язку із наведеним вважаю за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він 16.05.2026 о 14:55, прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 241 прикордонного знаку 5100 м. до державного кордону на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (околиця села Невицьке, Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної смуги виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, з України в Словацьку Республіку, поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон, в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 1 КУпАП.
Разом із тим, ні у протоколах про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання та у рапорті не вказано на конкретні дії ОСОБА_1 , що свідчили б про наявність у його діях складу інкримінованого йому правопорушення.
Згідно його письмових пояснень, що містяться в матеріалах справи, він покинув розміщення військової частини з метою походу мазанин оскільки на території частини відсутній «чипок». При цьому зазначає, що про свої наміри не повідомив керівництво, про вчинене шкодує, в подальшому обіцяє такого не вчиняти. 
ОСОБА_1 , вказана особа, згідно матеріалів справи був виявлений та затримана за 5100 м. до ДКУ, яким чином було встановлено, що він прямував саме до кордону та мав на меті незаконного перетнути ДКУ поза межами пропуску, з наявних у матеріалах справами доказах не зрозуміло. При цьому відсутні відомості про точне місце виявлення та затримання особи.
Суд вважає, що жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яким складено протокол не містять. Відсутні відео-, фото- з місця його затримання. У протоколах та рапорті працівника ДПСУ не зазначено які саме дії, з огляду на відстань та обставини його затримання свідчать про наявність у нього наміру незаконно перетнути ДКУ поза межами пункту пропуску. 
Згідно ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Сам факт перебування особи за 5100 м. до державного кордону не може свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Адже протокол не містить доказів на підтвердження того, що ним вчинялися спроби на незаконний перетин кордону.
Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про наявність в діях  ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП матеріали справи не містять
Окрім того, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем В/ НОМЕР_1 , курсант.
У рапорті заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) лейтенанта ОСОБА_2 , вказано на те, що під час несення служби в прикордонному наряді «Група реагування» ним, був виявлений та затриманий громадян України ОСОБА_1 на напрямку 241 прикордонного знаку на відстані 5100 метрів від державного кордону. Під час перевірки даний громадянин рухався в напрямку ДК та спробував назватися іншою особою ( ОСОБА_3 ). В ході встановлення даних, стало відомо, що вище зазначений громадянин є ОСОБА_4 військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , який самостійно покинув розположення військової частини та знаходиться в статусі СЗЧ з 16.05.2026 року. В подальшому повідомив прикордонному наряду «Черговий підрозділу охорони кордону» про факт затримання даних осіб.
Проте припущення наявності чи вчинення особою іншого правопорушення не свідчить про наявність в його діях складу адміністративного передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
Крім цього, згідно долучених до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_1 від 16.05.2026 року такий вказує, що залишив місце положення військової частини з метою дійти до магазину, оскільки в частині не можливо придбати продовольчі продукти, своє керівництво не попередив, в майбутньому такі порушення зобов`язується не повторювати. 
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.
При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій  ОСОБА_1 , за ч. 1 ст.204-1 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що в діях  ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина  ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суддя вважає, що у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.9, 10, 172-15, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за частиною 1 статті 204-1 Кодексу України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду         О.В. Фазикош