ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/34909/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Дудін С.О., 
Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії, з 01.12.2019 року, на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» № 1788 від 07.07.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві з 01.12.2019 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» № 1788 від 07.07.2021року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11. 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 адміністративний позов задоволено повністю. 
21.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» від 07.07.2021 № 1788, виданої станом на листопад 2019 року, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням раніше виплачених сум, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 різницю між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії у сумі 266 682,16 грн. (а.с.44-55, далі по тексту - заява).
Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що рішення суду у повному обсязі не виконано, оскільки виплату позивачу донарахованої пенсії у сумі 266 682,16 грн. не здійснено.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №320/34909/24 - відмовлено повністю. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, втім нарахована сума доплати до теперішнього часу не виплачена. 
Отже, рішення суду у даній справі не виконано відповідачем в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено повністю.
На виконання вище вказаного судового рішення, листом від 05.09.2025 №40362-42013/К-02/8-2600/25 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що останнім здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано кошти в сумі 266 682,16 грн. та буде виплачена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету (а.с.48).
Тобто, у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування на погашення заборгованості з пенсійних виплат за судовими рішеннями, сума боргу у розмір 266 682,16 грн. наразі позивачу не виплачена. 
З огляду на вказане, позивач звернувся до суду із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення порядку і способу виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невиконання боржником рішення суду добровільно, виконання судового рішення здійснюється в примусовому порядку.
Також, суд першої інстанції зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист у даній справі не видавався, відомостей про виконавче провадження позивачем не повідомлено, а тому за висновком суду, заявник не набув статусу стягувача, відповідно, відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.
Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 за № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесені суттєві зміни до положень ст. 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, у силу вимог статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що починаючи з 19.12.2024, статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни «зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією» на «стягнення коштів із державного органу боржника».
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025, яке набрало законної сили, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» від 07.07.2021 № 1788, виданої станом на листопад 2019 року, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, вказане рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 виконано боржником в частині проведення перерахунку пенсії, згідно якого сума доплати після перерахунку складає 266 682,16 грн.
У даному випадку, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є невиплата суми боргу у розмір 266 682,16 грн., протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/34909/24.
Враховуючи імперативні вимоги частини 3 статті 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегією суддів встановлено, що з дати набрання рішенням суду законної сили пройшло більше двох місяців, тоді як заборгованість у розмірі 266 682,16 грн., нарахована на виконання судового рішення, позивачу не сплачена, а тому наявні підстави для змінити способу виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі №320/34909/24 та встановлення способу виконання рішення, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої заборгованості з пенсії в розмірі 266 682,16 грн. 
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованою заяву позивача про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду у даній справі.
Отже, доводи апеляційної скарги спростовують оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про скасування оскаржуваної ухвали, з прийняттям нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду у даній у справі.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 року у справі № 320/34909/24, яке набрало законної сили, в частині, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м.Київ, вул. Бульварно Кудрявська, буд. 16, ЄДРПОУ 42098368) відкритих у Державному казначействі України заборгованості з пенсійних виплат в сумі 266 682,16 гривень (двісті шістдесят шість тисяч шістсот вісімдесят дві грн.) 16 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 30.06.2026 року