Справа № 145/1053/23
Провадження №3-в/145/3/2026

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2026 р. селище Тиврів 

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Копилової Л. В. , 
за участю секретаря Мигдальської Н.М.,
поліцейської ВП № 2Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Собко А.Л.

розглянувши подання начальника ВП № 2Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Цехмейструк А.А. щодо вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, 

В С Т А Н О В И В:

Начальник ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Цехмейструк А.А. звернувся до суду із поданням, в якому просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту за строками давності.
Обгрунтовуючи подання посилається на те, що постанова Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 щодо накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 3 (три) доби надійшла для виконання 06.10.2023 до відділення поліції № 2 Вінницького РУПІ ГУНП у Вінницькій області за вх.№ 2675/215/01-2023, але виконати дану постанову Тиврівського районного суду Вінницької області по даний час не можливо у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , призваний 11.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 до в/ч НОМЕР_1 . 
Вислухавши поліцейську ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Собко А.Л., розглянувши подання, судом встановлено наступне.
Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді арешту на строк 3 (три) доби з моменту затримання.
Згідно довідки начальника п`ятого відділу Вінницького РТЦКСП № 1121 від 06.03.2024 солдат ОСОБА_1 , 1984 р.н. призваний на військову службу по мобілізації із числа резервістів та військовозобов`язаних в особливий період та 11.01.2024 р. направлений для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У відповідності до ст.305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.
Згідно ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.
Як встановлено зі змісту ст.ст.38 ч.2, 39 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті; якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.
Відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Разом з тим, КУпАП не містить посилання про застосування строків давності судового рішення про адміністративну відповідальність.
Суддя вважає, що безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як відомо, ЄСПЛ за певних умов поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Прикладом такого застосування може слугувати справа «Лучанінова проти України», в якій ЄСПЛ за скаргою заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, розцінив це правопорушення як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке було порушено, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Щодо вказаної безстроковості виконання постанов по справі про адміністративне правопорушення сказано і в рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, згідно якої КСУ тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.
Крім того, необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій. Зокрема, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.
Конституційний Суд України у пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З огляду на законодавство України та правові позиції ЄСПЛ, які за певних умов поширюють стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (стаття 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту, для цілей статті 6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії статті 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді даної заяви щодо визнання такою, що не підлягає виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема КК України, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції), та важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.
Такою нормою у Кримінальному кодексі України є стаття 80, яка міститься у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Згідно з пунктом 1 частини першою цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Враховуючи наведене, давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальній справі, у якій особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно з пунктами 8 і 9 статей 51, 60 КК України; пунктом 7 частини першої статей 24, 32 КУпАП).
Постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята в межах компетенції Тиврівського районного суду Вінницької області та своєчасно надіслана на виконання до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, відстрочка виконання постанови не застосовувалась.
На даний час постанова судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 року у справі № 145/1053/23, через об`єктивні причини не виконана протягом двох років з дня набрання нею чинності.
При цьому, вищевказана постанова не може знаходитися на виконанні безстроково, а тому строк для її виконання з об`єктивних причин закінчився.
Суддя вважає необхідним в даній справі застосувати аналогію закону, а саме норми п.1 ч.1ст.80 КК України, відповідно до якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Враховуючи викладене, суд вважає, що подання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку із закінченням строку давності його виконання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Цехмейструк А.А. щодо вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 року відносно ОСОБА_1 , задоволити.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком три доби згідно постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 року за строками давності.
Припинити виконання постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 року. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Копилова Л. В.