СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/4743/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.
за участю представника Департаменту міського господарства Одеської міської ради та представника Південного офісу Держаудитслужби

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту міського господарства Одеської міської ради (вх. №987 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 (повний текст складено від 17.04.2026) у справі № 922/4743/25 

за позовом Департаменту міського господарства Одеської міської ради, м.Одеса 
3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Південний офіс Держаудитслужби, м.Одеса
До Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІ-МОНТАЖ", м.Харків 
про стягнення 1551339,25 грн,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2025 позивач - Департамент міського господарства Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІ-МОНТАЖ" про стягнення завданих збитків, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору підряду №210 від 15.04.2020, договору підряду №206 від 06.07.2021, договору підряду №208 від 06.07.2021, договору підряду №212 від 15.04.2020, договору підряду №205 від 15.04.2020, договору про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №64 від 22.04.2021, договору про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №673 від 23.11.2021, договору про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №142 від 03.06.2021, договору про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №200 від 05.07.2021, договору про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №328 від 02.09.2021, договору про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №502 від 13.10.2021, договору про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №664 від 23.11.2021 у сумі 1 551 339,25 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 у справі №922/4743/25 в позові відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив із того, що між сторонами існували належним чином оформлені та фактично виконані договірні правовідносини підряду, а всі роботи за спірними договорами були прийняті позивачем без будь-яких зауважень щодо їх обсягу, якості чи вартості та оплачені у повному обсязі. Суд встановив, що сторонами були підписані акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в, доказів мотивованої відмови від прийняття робіт або заявлення претензій під час виконання договорів матеріали справи не містять, а тому зобов`язання сторін припинилися належним виконанням відповідно до статті 599 ЦК України. 
Суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги фактично ґрунтуються виключно на Акті Південного офісу Держаудитслужби від 21.02.2023 №20-11/02, складеному за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, яким встановлено, на думку контролюючого органу, завищення вартості та обсягів виконаних робіт на суму 1 551 339,25 грн. Водночас суд дійшов висновку, що сам по собі акт ревізії не є належним та достатнім доказом завдання збитків, не створює для відповідача будь-якого нового господарсько-правового зобов`язання та не може змінювати чи припиняти договірні правовідносини сторін. 
Місцевий господарський суд виходив із того, що акт ревізії є лише документом, який фіксує позицію контролюючого органу щодо виявлених порушень фінансової дисципліни, однак його висновки не мають наперед встановленої сили та не можуть автоматично підтверджувати факт незаконного отримання відповідачем коштів. Суд наголосив, що за наявності укладених та виконаних договорів саме позивач мав довести усі елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для стягнення збитків, а саме: протиправну поведінку відповідача, наявність збитків, причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, а також вину відповідача. Проте, на переконання суду, таких належних та допустимих доказів позивачем надано не було. 
Окремо суд зауважив, що позивач не був позбавлений можливості підтвердити свої доводи іншими засобами доказування, зокрема шляхом проведення судової експертизи, подання первинної технічної документації, доказів фактичної відсутності окремих робіт чи матеріалів, однак таких доказів до суду подано не було. Натомість позов обґрунтований виключно висновками ревізії Держаудитслужби, чого, на думку суду, недостатньо для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати заявлені збитки. 
Департамент міського господарства Одеської міської ради з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 у справі № 922/4743/25 повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Департаменту задовольнити повністю; судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
- є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що акт ревізії Держаудитслужби не може бути підставою для виникнення у відповідача обов`язку повернути кошти. На переконання апелянта, суд першої інстанції не врахував, що під час ревізії було проведено не лише документальну перевірку, а й фактичні контрольні обміри та обстеження виконаних робіт, якими встановлено відсутність частини робіт, включених до актів форми КБ-2в та оплачених замовником. Апелянт наголошує, що ревізією встановлено конкретні порушення по кожному із договорів підряду, а саме фактичну відсутність окремих робіт та матеріалів, які були включені до актів виконаних робіт та оплачені позивачем. Зокрема, за окремими договорами виявлено відсутність герміту (шнура) діаметром 40 мм, антисептування перекриттів, прогонів, балок та накатів, а також відсутність планок снігових. На думку скаржника, це свідчить не про розбіжності у розрахунках чи вартості, а саме про невиконання частини робіт, за які відповідач отримав оплату;
- на підставі акту ревізії Південний офіс Держаудитслужби виставив Департаменту вимогу про усунення порушень від 23.03.2023 №151520-15/1501-2023, а правомірність цієї вимоги та правильність визначення збитків були підтверджені постановою Верховного Суду від 06.12.2024 у справі №420/15205/23. На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно не врахував преюдиційне значення вказаної постанови. Верховний Суд у справі №420/15205/23 підтвердив законність проведення контрольних обмірів та обстеження виконаних робіт Південним офісом Держаудитслужби, а також правомірність визначення збитків. Апелянт наголошує, що Верховний Суд вказав на обов`язковий характер вимоги Держаудитслужби та законність дій контролюючого органу при проведенні ревізії;
- позивачем доведено всі елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для стягнення збитків, як протиправність поведінки, збитки, причинний зв`язок діями відповідача та шкодою;
- завищення вартості робіт підтверджується зіставленням актів форми КБ-2в, актів обстеження та розрахунків, у яких щодо відсутніх робіт проставлено показник « 0». При цьому відповідач не надав жодних доказів фактичного виконання спірних робіт та не спростував висновків ревізії у встановленому законом порядку. 
20.05.2026 від Південного офісу Держаудитслужби надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що:
- результатами ревізії встановлено, що ТОВ «ПРОФІ-МОНТАЖ» на порушення умов договорів підряду, вимог статті 193 Господарського кодексу України, статті 629 Цивільного кодексу України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктів 4.2, 5.1.3, 6.4.3, 6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 безпідставно завищило вартість та обсяги виконаних ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 1 551 339,25 грн, що призвело до втрат позивача на зазначену суму;
- у постанові Верховного Суду від 19.02.2026 у справі №915/242/24 щодо доказового значення актів органів державного фінансового контролю зазначено, що акт ревізії Управління Держаудитслужби, якщо він (акт) складений і оформлений із дотриманням законодавчо встановлених вимог, може бути належним доказом у розумінні статті 76 ГПК України. Такий акт ревізії має оцінюватися судом на загальних підставах, визначених статтею 86 ГПК України, разом з іншими доказами у справі. 

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
У судове засідання від 25.05.2026 з`явився представник Департаменту міського господарства Одеської міської ради та представник Південного офісу Держаудитслужби. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
Між Департаментом міського господарства Одеської міської ради (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі-Монтаж" (відповідач) було укладено ряд договорів підряду, зокрема: договір підряду №210 від 15.04.2020; договір підряду №206 від 06.07.2021; договір підряду №208 від 06.07.2021; договір підряду №212 від 15.04.2020; договір підряду №205 від 15.04.2020; договір про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №64 від 22.04.2021; договір про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №673 від 23.11.2021; договір про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №142 від 03.06.2021; договір про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №200 від 05.07.2021; договір про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №328 від 02.09.2021; договір про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №502 від 13.10.2021; договір про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти №664 від 23.11.2021.
Договори фактично виконані та сплачені, між сторонами були складені акти наданих послуг за договорами, які додані позивачем до позовної заяви.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до п. 1.2.4.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на IV квартал 2022 року, у період часу з 02.12.2022 по 14.02.2023 ревізійною групою Південного офісу Держаудитслужби була проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту за період з 01.05.2020 по 30.11.2022.
За результатами контрольного заходу був складений акт від 21.02.2023 № 20-11/02. Так, вибірковою перевіркою фактичних обсягів виконаних робіт, правильності розрахунків, застосування одиничних розцінок, проведенням контрольних обмірів та обстежень по актах форми № КБ-2в було встановлено безпідставне завищення підрядними організаціями вартості та обсягів виконаних робіт з урахуванням технагляду, що призвело до втрат замовника в особі Департаменту міського господарства Одеської міської ради.
Зокрема, завищення вартості та обсягів робіт встановлені за підрядною організацією – Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ-МОНТАЖ».
За результатами проведених 12 вибіркових обстежень обсягів виконаних ТОВ «ПРОФІ-МОНТАЖ» робіт встановлена як відповідність обсягів фактично виконаних робіт порівняно з обсягами, які включені до актів ф. № КБ-2в, так і окремі завищення.
Ревізією проведено контрольні обміри за такими договорами підряду:
Договір підряду від 15.04.2020 №210 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 62/2». Договірна ціна визначена як тверда. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 589 487,03 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт при виконанні робіт з ремонту раніше загерметезованих стиків зовнішніх стін крупнопанельних будівель мастиками, що тужавіють, нанесеними поверх пружної прокладки, встановлена відсутність герміту (шнура) діаметром 40 мм;
Договір підряду від 06.07.2021 №206 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Ф. Пішеніна, 32». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний № 752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 283 580,78 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 06.07.2021 №208 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 80». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 556 544,00 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 15.04.2020 №212 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт покрівлі житлового будинку за адресою: м. Одеса, просп. Гагаріна, 11». Договірна ціна визначена як тверда. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 751 798,38 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 15.04.2020 №205 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт покрівлі житлового будинку за адресою: м. Одеса, Контр-Адмірала Луніна, 7». Договірна ціна визначена як тверда. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 687 246,76 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 22.04.2021 №64 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Князівська, 20». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 869 982,25 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 23.11.2021 №673 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, пров. Садовий, 6». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 396 416,04 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 03.06.2021 №142 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 8». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 283 095,36 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 05.07.2021 №200 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 54». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 810 154,88 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 02.09.2021 №328 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, Балтська дор., 32». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 286 506,48 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 13.10.2021 №502 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт житлового будинку за адресою: м. Одеса, Балтська дор., 32А». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 290 701,98 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів;
Договір підряду від 23.11.2021 №664 за предметом закупівлі «Капітальний ремонт покрівлі житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 93». Договірна ціна визначена як динамічна. Технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду на договірних засадах Наумовим М.С. (реєстраційний №752). За договором фактично виконано/сплачено робіт на загальну суму 321 388,75 грн. Проведеним обстеженням обсягів виконаних робіт встановлена відсутність антисептування пастами перекриттів, прогонів, балок, накатів, відсутність планок снігових.
Позивач стверджує, що ревізією встановлено, що в порушення вимог Договорів підряду та закону, підрядна організація ТОВ «ПРОФІ-МОНТАЖ» безпідставно завищила вартість та обсяги виконаних робіт на загальну суму 1 551 339,25 грн, що призвело до втрат Замовника в особі Департаменту міського господарства Одеської міської ради на зазначену суму.
Позивач зауважував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ- МОНТАЖ» на даний час не подав до Департаменту міського господарства Одеської міської ради жодних доказів на спростування позовних вимог, з цих підстав до позовної заяви не додається клопотання про призначення експертизи щодо визначення вартості будівельних робіт.
Позивачем була направлена на адресу відповідача претензія (вимога) згідно з якою Департамент міського господарства Одеської міської ради просив усунути фінансове порушення, внаслідок якого Департаменту міського господарства Одеської міської ради, як Замовнику за Договорами, завдано збитків на суму 1551339,25 грн шляхом перерахування коштів на відповідний розрахунковий рахунок позивача.
Проте, відповідачем не було виконано претензію позивача по договорам підряду на загальну суму 1551339,25 грн, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.
Судом першої інстанції своїм рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю, що стало підставою для звернення позивача до апеляційного суду зі скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, апеляційний суд виходить з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є вимоги Департаменту міського господарства Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ-МОНТАЖ» про стягнення 1 551 339,25 грн збитків, які, на думку позивача, були завдані внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договорів підряду та договорів про закупівлю підрядних робіт за бюджетні кошти. 
Натомість предметом апеляційного розгляду є перевірка законності та обґрунтованості рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 у справі №922/4743/25 в межах доводів та вимог апеляційної скарги Департаменту міського господарства Одеської міської ради. 
Як вбачається із оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що акт ревізії Південного офісу Держаудитслужби не є беззаперечною підставою для стягнення коштів, не створює для відповідача нового грошового зобов`язання та не може змінювати чи припиняти договірні правовідносини сторін, які підтверджені підписаними актами КБ-2в та належним виконанням договорів.
Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого суду та зазначає таке.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.
В силу положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається із матеріалів справи, та встановлено судами, відповідач виконав передбачені Договорами роботи, які були прийняті позивачем без будь-яких зауважень, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), підписаними уповноваженими представниками сторін.
Вартість робіт була погоджена сторонами при укладенні Договорів, визначена у відповідних договірних документах та додатках до них, а матеріали справи не містять доказів визнання таких договорів недійсними, їх розірвання або внесення змін до умов договорів, зокрема в частині вартості робіт.
Колегія суддів також враховує, що акти здачі-приймання виконаних робіт підписані сторонами без зауважень щодо обсягу, вартості чи якості виконаних робіт. При цьому саме на замовника під час прийняття робіт покладається обов`язок перевірки фактичного обсягу виконаних робіт, їх вартості та відповідності умовам договору.
Отже, підписавши акти приймання виконаних робіт без будь-яких застережень та здійснивши оплату за ними, позивач фактично підтвердив належне виконання відповідачем договірних зобов`язань, а також погодився із обсягом, вартістю та якістю виконаних робіт.
Тобто, зобов`язання за укладеними Договорами були припинені виконанням у відповідності до статті 599 ЦК України.
В свою чергу, звертаючись до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1 551 339,25 грн, позивач посилається на Акт від 21.02.2023 № 20-11/02 про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту міського господарства Одеської міської ради, яким було встановлено завищення вартості виконаних робіт підрядною організацією товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ-МОНТАЖ», що в свою чергу призвело до завищення вартості та обсягів виконаних ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 1 551 339,25 грн.
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вищезазначених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. 
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач розраховує розмір збитків на підставі складеного Південним офісом Держаудитслужби Актом про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту міського господарства Одеської міської ради за період з 01.05.2020 по 31.11.2022 від 21.02.2023 № 20-11/02.
Згідно з пунктом 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 № 550 (зі змінами) (далі - Порядок № 550), акт ревізії - це документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст.і 10 Закону "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право, зокрема: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.
У пункті 50 Порядку №550 передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.
Акт ревізії не є документом, що створює правові наслідки для суб`єкта інспектування, але є документом, що фіксує певні факти і обставини, які можуть стати підставою для «законної вимоги» контролюючого органу на адресу підконтрольного суб`єкта або для здійснення цим органом самостійно заходів до усунення виявлених порушень законодавства шляхом звернення до суду в інтересах держави (такий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 826/3902/150)
Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі № 826/3350/17, від 22.05.2018 у справі № 826/18946/14, від 20.06.2018 у справі № 826/5608/17, від 26.03.2020 у справі № 2040/6730/18.
У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 16.10.2018 у справі №910/23357/17, від 18.02.2020 у справі №910/7984/16, від 07.12.2021 у справі №922/3816/19 викладено висновок про те, що акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами передачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Разом з тим, акт ревізії Держаудитслужби, якщо він (акт) складений і оформлений із дотриманням законодавчо встановлених вимог, може бути належним доказом у розумінні ст. 76 ГПК України. Такий акт ревізії має оцінюватися судом на загальних підставах, визначених ст. 86 ГПК України, разом з іншими доказами у справі. Акт ревізії є носієм доказової інформації, але не має заздалегідь встановленої сили і не звільняє сторону від обов`язку доведення обставин, на які вона посилається (ч1. ст. 74 ГПК України). Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду 19.12.2025 у cправі № 915/222/24.
Водночас Акт Державної аудиторської служби України Південного офісу Держаудитслужби від 21.02.2023 №20-11/02 про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту міського господарства Одеської міської ради за період з 01.05.2020 по 31.11.2022 не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.
Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору, який було виконано сторонами і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, отже, не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.07.2018 у справі №904/7287/17, від 20.06.2019 у справі №916/1906/18, від 26.12.2019 у справі №908/2711/18.
З аналізу вищевикладеного слідує, що за наявності укладеного між сторонами у справі договору, дії сторін по виконанню його умов, у тому числі, виконання відповідних робіт та їх оплата позивачем є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах. Відтак, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних робіт та договором.
Отже, Акт Державної аудиторської служби України Південного офісу Держаудитслужби від 21.02.2023 №20-11/02 про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту міського господарства Одеської міської ради за період з 01.05.2020 по 31.11.2022, хоча і є належним доказом у розумінні ст. 76 ГПК України та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами, однак сам по собі не може розглядатися як достатня та єдина можлива правова підстава виникнення у відповідача господарсько-правового обов`язку з повернення сплачених позивачем коштів.
Колегія суддів враховує, що за наявності між сторонами договірних правовідносин, підписаних без зауважень актів приймання виконаних робіт та здійснення їх оплати, сам лише факт встановлення ревізією певних порушень фінансової дисципліни не свідчить автоматично про доведеність виникнення збитків та обов`язку відповідача з їх відшкодування.
При цьому, як правильно зазначив місцевий господарський суд, позивач не був позбавлений можливості доводити обґрунтованість заявлених вимог іншими належними та допустимими доказами, зокрема шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи або подання інших самостійних доказів, які б підтверджували фактичне невиконання спірних робіт чи наявність збитків саме у заявленому розмірі. Водночас матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги фактично обґрунтовані виключно матеріалами ревізії та документами, складеними в межах проведення такого контрольного заходу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що акт ревізії Державної аудиторської служби України Південного офісу Держаудитслужби від 21.02.2023 №20-11/02, хоча і є належним доказом у розумінні ст. 76 ГПК України та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, однак сам по собі не є безумовною та достатньою підставою для виникнення у відповідача господарсько-правового обов`язку з повернення сплачених позивачем коштів чи відшкодування заявлених збитків.
Апеляційний суд враховує, що між сторонами існували договірні правовідносини, роботи за спірними договорами були прийняті позивачем без зауважень щодо їх обсягу, вартості та якості, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт, а також оплачені у повному обсязі. Доказів визнання договорів недійсними, їх розірвання чи внесення змін до умов договорів матеріали справи не містять.
Разом з тим, звертаючись із позовом про стягнення збитків, позивач повинен був довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, наявності та розміру збитків, причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заявленими збитками, а також вини відповідача.
Однак матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги фактично обґрунтовані виключно матеріалами ревізії та документами, складеними в межах проведення такого контрольного заходу, тоді як інших належних, допустимих та самостійних доказів, які б безспірно підтверджували фактичне невиконання відповідачем спірних робіт, наявність збитків саме у заявленому розмірі та виникнення у відповідача обов`язку з їх відшкодування, позивачем до матеріалів справи не подано. 
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що позивачем не доведено поданими доказами протиправну поведінку відповідача у вигляді порушення договірних зобов`язань, які спричинили матеріальні збитки позивачу у розмірі 1 551 339,25 грн, а відтак відсутній причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 551 339,25 грн збитків, спричинених неналежним виконанням Договорів визнані необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, скаржник вважає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що акт ревізії Держаудитслужби не може бути підставою для виникнення у відповідача обов`язку повернути кошти. На переконання апелянта, суд першої інстанції не врахував, що під час ревізії було проведено не лише документальну перевірку, а й фактичні контрольні обміри та обстеження виконаних робіт, якими встановлено відсутність частини робіт, включених до актів форми КБ-2в та оплачених замовником. Апелянт наголошує, що ревізією встановлено конкретні порушення по кожному із договорів підряду, а саме фактичну відсутність окремих робіт та матеріалів, які були включені до актів виконаних робіт та оплачені позивачем. Зокрема, за окремими договорами виявлено відсутність герміту (шнура) діаметром 40 мм, антисептування перекриттів, прогонів, балок та накатів, а також відсутність планок снігових. На думку скаржника, це свідчить не про розбіжності у розрахунках чи вартості, а саме про невиконання частини робіт, за які відповідач отримав оплату.
Дійсно, як зазначає скаржник, під час проведення ревізії Південним офісом Держаудитслужби здійснювались не лише документальні перевірки, а й контрольні обміри та обстеження виконаних робіт, за результатами яких ревізією встановлено відсутність окремих видів робіт та матеріалів, включених до актів форми КБ-2в та оплачених замовником.
Разом з тим, наведені апелянтом обставини не спростовують того, що всі зазначені контрольні обміри, акти обстеження, розрахунки завищення вартості робіт та інші документи були складені саме в межах проведення ревізії та є складовими одного доказового масиву - матеріалів контрольного заходу Держаудитслужби.
При цьому Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі №915/222/24 зазначив, що акт ревізії, хоча і є належним доказом у розумінні статті 76 ГПК України, однак не має наперед встановленої сили та не звільняє сторону від обов`язку доведення обставин, на які вона посилається.
Отже, сам по собі факт фіксації ревізією певних порушень, у тому числі встановлення відсутності окремих робіт чи матеріалів, не є безумовним та достатнім підтвердженням наявності у відповідача господарсько-правового обов`язку з відшкодування заявлених збитків.
Колегія суддів також враховує, що спірні роботи були прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт, а доказів визнання таких актів недійсними або внесення змін до умов договорів матеріали справи не містять.
Водночас позивачем не подано інших самостійних та незалежних від матеріалів ревізії доказів, які б безспірно підтверджували фактичне невиконання відповідачем спірних робіт, зокрема висновку судової будівельно-технічної експертизи або інших належних технічних доказів, які б підтверджували наявність збитків саме у заявленому розмірі та виникнення у відповідача обов`язку з їх відшкодування.

Апелянт вказує, що на підставі акту ревізії Південний офіс Держаудитслужби виставив Департаменту вимогу про усунення порушень від 23.03.2023 №151520-15/1501-2023, а правомірність цієї вимоги та правильність визначення збитків були підтверджені постановою Верховного Суду від 06.12.2024 у справі №420/15205/23. На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно не врахував преюдиційне значення вказаної постанови. Верховний Суд у справі №420/15205/23 підтвердив законність проведення контрольних обмірів та обстеження виконаних робіт Південним офісом Держаудитслужби, а також правомірність визначення збитків. Апелянт наголошує, що Верховний Суд вказав на обов`язковий характер вимоги Держаудитслужби та законність дій контролюючого органу при проведенні ревізії.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо преюдиційного значення постанови Верховного Суду від 06.12.2024 у справі №420/15205/23 для вирішення даного спору, з огляду на таке.
Як убачається зі змісту вказаної постанови, предметом судового розгляду у справі №420/15205/23 була правомірність дій Південного офісу Держаудитслужби при проведенні ревізії, законність проведення контрольних обмірів та обстежень виконаних робіт, а також правомірність винесення вимоги про усунення порушень від 23.03.2023 №151520-15/1501-2023.
Водночас у межах зазначеної адміністративної справи судами не вирішувалось питання щодо наявності чи відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ-МОНТАЖ» господарсько-правового обов`язку з відшкодування заявлених у даній справі збитків, а також не досліджувались усі елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для застосування такого виду відповідальності.
Фактично Верховний Суд у справі №420/15205/23 підтвердив законність дій контролюючого органу при здійсненні ревізії та правомірність винесення відповідної вимоги, однак зазначені обставини самі по собі не є безумовним підтвердженням факту виникнення у відповідача обов`язку з повернення спірних коштів.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду вимога органу державного фінансового контролю є обов`язковою до виконання лише в частині усунення виявлених порушень, тоді як питання відшкодування виявлених збитків вирішується виключно у добровільному порядку або за результатами судового розгляду відповідного позову, під час якого суд повинен надати оцінку усім доказам у їх сукупності.
Отже, сама лише законність проведення ревізії, контрольних обмірів та винесення вимоги Держаудитслужби не звільняє позивача від обов`язку доведення у даній справі належними, допустимими та достатніми доказами факту невиконання відповідачем спірних робіт, наявності збитків, причинного зв`язку між діями відповідача та заявленими збитками, а також інших елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для покладення на відповідача обов`язку з їх відшкодування.

Також скаржник вказує, що завищення вартості робіт підтверджується зіставленням актів форми КБ-2в, актів обстеження та розрахунків, у яких щодо відсутніх робіт проставлено показник « 0». При цьому відповідач не надав жодних доказів фактичного виконання спірних робіт та не спростував висновків ревізії у встановленому законом порядку. 
Так, зі змісту матеріалів ревізії вбачається, що Південним офісом Держаудитслужби здійснювалося зіставлення відомостей актів форми КБ-2в із результатами контрольних обмірів та актів обстеження, а щодо окремих видів робіт і матеріалів, які, на думку контролюючого органу, були фактично відсутні, у відповідних розрахунках зазначено показник « 0».
Разом з тим, зазначені документи є складовими матеріалів ревізії та підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, однак не мають наперед встановленої сили та не звільняють позивача від обов`язку доведення належними та достатніми доказами факту невиконання відповідачем спірних робіт та наявності збитків саме у заявленому розмірі.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відтак саме лише ненадання відповідачем контрдоказів або неоспорення ним висновків ревізії не звільняє позивача від обов`язку належного доказування заявлених вимог.
При цьому підписані сторонами без зауважень акти приймання виконаних робіт свідчать про прийняття позивачем спірних робіт за обсягом, вартістю та якістю, а інших самостійних та незалежних від матеріалів ревізії доказів, які б безспірно підтверджували фактичне невиконання відповідачем спірних робіт, позивачем до матеріалів справи не подано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що результати ревізії та складений за її наслідками акт можуть бути підставою для вжиття органом державного фінансового контролю відповідних заходів реагування у межах наданих йому законом повноважень, зокрема щодо усунення виявлених порушень, притягнення винних осіб до відповідальності або звернення до суду в інтересах держави.
Разом з тим, сам по собі Акт ревізії Південного офісу Держаудитслужби не є достатньою та безумовною підставою для виникнення у відповідача господарсько-правового обов`язку зі сплати визначених у ньому сум, оскільки такий акт не створює нових цивільних чи господарських зобов`язань та не змінює умов укладених між сторонами договорів.
Колегія суддів зазначає, що акт ревізії є носієм доказової інформації про встановлені контролюючим органом обставини та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, однак не має наперед встановленої сили та не звільняє позивача від процесуального обов`язку доведення заявлених вимог належними, допустимими та достатніми доказами.
За таких обставин сам лише акт ревізії не може розглядатися як належний та достатній доказ незаконного одержання відповідачем спірних коштів та, відповідно, як безумовне підтвердження виникнення у відповідача грошового зобов`язання з їх повернення.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Департаменту міського господарства Одеської міської ради не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 у справі № 922/4743/25 має бути залишене без змін.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту міського господарства Одеської міської ради залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 у справі № 922/4743/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена 04.06.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.С. Хачатрян