ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/16552/24 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого – судді Штульман І.В.
суддів:  Оксененка О.М. 
Черпака Ю.К., -
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс" про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, -

В С Т А Н О В И В :

17 грудня 2024 року Головне управління ДПС (далі – ГУ ДПС) у Чернігівській області (далі – позивач) звернулося в Чернігівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) "Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс" (далі – відповідач) про надання дозволу ГУ ДПС у Чернігівській області на погашення податкового боргу ТОВ “Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс” (код ЄДР 34522602) в розмірі 262555 грн 66 коп. за рахунок наступного майна відповідача, що перебуває у податковій заставі: Реєстраційний номер 23138330, нежитлова будівля площею 3238,4 кв.м., розташована за адресою вул. Піонерська (Північна), буд. 31а, м. Мена, Чернігівська обл.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року в задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Чернігівській області відмовлено повністю.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для надання дозволу на погашення податкового боргу вказаного підприємства відсутні, оскільки вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів) задовольняються у третю чергу, а позивачем не надано доказів відсутності або задоволення вимог кредиторів відповідача, що відносяться до першої та другої черги.
Не погоджуючись із рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, ГУ ДПС у Чернігівській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про наявну сукупність умов (узгоджена сума податкового боргу, відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, наявність майна відповідача у податковій заставі), що надає право контролюючому органу відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу (далі – ПК) України звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі і надання такого дозволу судом жодним чином не впливає на черговість кредиторів під час ліквідації підприємства.
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що рішення суду першої інстанції прийнято правомірно, а апеляційна скарга позивача є необґрунтованою. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з пунктом 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС) України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
За змістом частини першої статті 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
З огляду на викладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а оскаржуваного судового рішення – без змін, мотивуючи це наступним.
З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що ТОВ "Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс" (код ЄДРПОУ 34522602), згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано в якості юридичної особи, перебуває в стані припинення з 21 квітня 2023 року (а.с.9-12 том І).
За ТОВ "Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс", з урахуванням часткової сплати, обліковується податковий борг в загальній сумі 262555 грн 66 коп за податками: з орендної плати з юридичних осіб - в сумі 256284 грн 69 коп; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - в сумі 6270 грн 97 коп (а.с.17-19 том І).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, зміненим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року, по справі №620/1597/24 позов Головного управління ДПС у Чернігівській області про стягнення податкового боргу задоволено. Стягнуто в дохід Держави з рахунків ТОВ “Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс” (код ЄДРПОУ 34522602), що обслуговують такого платника податків, кошти в сумі 322853,14 грн для погашення податкового боргу:
- з орендної плати з юридичних осіб в сумі 315539 грн 10 коп на рахунок отримувача - UA278999980334149812000025659, отримувач - ГУК у Черніг.обл/тг м. Мена/18010600, код отримувача - 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- з податку на нерухоме майно в сумі 7314,04 грн на рахунок отримувача UA168999980314060513000025659, отримувач - ГУК у Черніг.обл/тг м. Мена/18010400, код отримувача - 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) (а.с.23-30).
Також, податковий борг підтверджується рішенням №53/4-2501 від 02 квітня 2024 року, що прийняте відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПК України про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 290175 грн 48 коп, зокрема на суму податкових зобов`язань, що не охоплене судовим рішенням у загальній сумі 53547 грн 94 коп (а.с.31, зворот а.с.32, а.с.33 том І).
На виконання рішень суду по справі №620/1597/24, контролюючим органом складені платіжні інструкції, які повернулись до контролюючого органу без виконання АТ “Ощадбанк” через відсутність коштів (а.с.37-41 том І).
Також, позивачем було прийнято рішення №85 від 05 квітня 2019 року про опис майна відповідача у податкову заставу та складено акт опису майна №18/25-01-13-04-24 від 06 травня 2021 року (зворот а.с.20, а.с.34 том І).
Податкова застава підтверджена витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.35 том І).
Оскільки податковий борг ТОВ “Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс” добровільно не сплачено, ГУ ДПС у Чернігівській області звернулося до суду з даним позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 87.1, 87.2 статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Підпунктами 88.1, 88.2 статті 88 ПК України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та / або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пунктів 89.1, 89.2 статті 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі:
- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Згідно з підпунктом 89.3 статті 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Пунктом 89.5 статті 89 ПК України, передбачено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Відповідно до пунктів 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.
З метою реалізації майна, яке перебуває у податковій заставі, проводиться експертна оцінка вартості такого майна для визначення початкової ціни його продажу. Така оцінка проводиться у порядку, визначеному Законом України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” (пункт 95.10 статті 95 ПК України ).
Відповідно до пункту 93.4 статті 93 ПК України, у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.
Проаналізувавши норми права, колегія суддів дійшла висновку, що звернення контролюючого органу до суду з позовними вимогами щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків має відбуватись після звернення про погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податку, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податку, і лише в разі недостатності коштів податковий орган має право звернутися до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2022 році у справі №807/675/16, від 06 грудня 2022 року у справі №813/4632/16 та від 24 лютого 2023 року у справі №826/17041/14). 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що контролюючим органом складені платіжні інструкції до банківських установ, проте вони повернулися до контролюючого органу без виконання АТ “Ощадбанк”, через відсутність коштів (а.с.37-41 том І).
Проте, ПК України визначено черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу, а саме спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, та лише у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі.
Водночас, статтею 97 ПК України регламентовано порядок погашення грошових зобов`язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством.
Згідно пункту 97.1 статті 97 ПК України, під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 97.2 статті 97 ПК України, у разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов`язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України.
Положеннями пункту 97.3 статті 97 ПК України передбачено, що у разі якщо внаслідок ліквідації платника податків частина його грошових зобов`язань чи податкового боргу залишається непогашеною у зв`язку з недостатністю майна, така частина погашається за рахунок майна засновників або учасників такого підприємства, якщо вони несуть повну або додаткову відповідальність за зобов`язаннями платника податків згідно із законом, у межах повної або додаткової відповідальності, а в разі ліквідації філії, відділення чи іншого відокремленого підрозділу юридичної особи - за рахунок юридичної особи незалежно від того, чи є вона платником податку, стосовно якого виникло грошове зобов`язання або виник податковий борг такої філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу.
Загальні підстави, порядок ліквідації юридичної особи та порядок задоволення вимог кредиторів визначений нормами Цивільного кодексу України.
Згідно пунктом 1 частини першої статті 110 Цивільного кодексу (далі – ЦК) України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами
Частинами восьмою, дев`ятою статті 111 ЦК України визначено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.
Проміжний ліквідаційний баланс затверджується ліквідаційною комісією (ліквідатором) юридичної особи.
Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.
У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.
Відповідно до частини першої статті 112 ЦК України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:
1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;
2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;
3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів);
4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.
Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 112 ЦК України, вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.
Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що саме після погашення вимог кредиторів першої та другої черги за рахунок коштів, одержаних ліквідаційною комісією від продажу майна платника податків, можуть бути задоволені вимоги позивача про відшкодування заборгованості перед бюджетом зі сплати податків та зборів.
Норми статті 97 ПК України є спеціальними нормами, які встановлюють особливості погашення податкового боргу у разі ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством.
Верховний Суд в постанові від 24 листопада 2021 року у справі №200/12532/19-а зазначив, що стягнення коштів з банківського рахунку, на якому акумулюються кошти підприємства, що ліквідується, призводить до порушення порядку черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої статтею 112 ЦК України, що, в свою чергу, порушує приписи статті 97 ПК України, оскільки стягнення коштів з банківських рахунків відбувається негайно після направлення податковим органом до банківської установи платіжної вимоги, без дотримання порядку черговості задоволення кредиторських вимог.
Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що за ТОВ “Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс” рахується податковий борг.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ “Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс” з 21 квітня 2023 року перебуває в стані припинення.
В даному випадку, прийнято рішення про ліквідацію платника податків - ТОВ “Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс”, що не пов`язана з банкрутством, а тому майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України, зокрема, ЦК України.
Проаналізувавши норми права та матеріали справи колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що вимоги контролюючого органу щодо податків, зборів (обов`язкових платежів) задовольняються у третю чергу, а позивачем не надано доказів відсутності або задоволення вимог кредиторів відповідача, що відносяться до першої та другої черги, а тому відсутні підстави для надання дозволу на погашення податкового боргу вказаного підприємства в першу чергу.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що контролюючий орган не звертався до ліквідаційної комісії ТОВ “Міжгалузевий інвестиційно-виробничий інноваційно-дослідний альянс” з кредиторською вимогою на суму, яка підтверджена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року по справі №620/1597/24.
Окремо, суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (статті 14, 370 КАС України).
Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №37 2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Чернігівській області висновків суду першої інстанції не спростовують, то колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №620/16552/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: О.М. Оксененко 

Ю.К. Черпак